КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №761/4734/24 Головуючий у 1 інстанції: Романишена І.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.,

при секретарі: Курченко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Козаченко Ірини Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СКАЙ-БАНК» про визнання недійсним частини публічного договору та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АТ «СКАЙ-БАНК» про визнання недійсним частини публічного договору та стягнення коштів, відповідно до вимог якої, з врахуванням заяви про зміну предмету позову від 03.04.2024 року, представник позивача просив суд:

- визнати недійсним п.4.3.12.4 Публічного договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб АТ «СКАЙ БАНК», затвердженого Рішенням Правління АТ «СКАЙ БАНК» (Протокол №21 від 06.02.2020);

- визнати недійсним п.9.14 Публічного договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб АТ «СКАЙ БАНК», затвердженого Рішенням Правління АТ «СКАЙ БАНК» (Протокол № 21 від 06.02.2020 року);

- стягнути з АТ «СКАЙ БАНК» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50 006,03 грн., з яких: 40 795,26грн. - заборгованість за банківським вкладом, 1 029,34 грн - інфляційні втрати, 536,52грн - три відсотки річних, упущену вигоду в сумі 7 644,91 грн.

Позовні вимоги мотивововані тим, що 19.10.2018 року між ОСОБА_2 та АТ «СКАЙ БАНК» було укладено Угоду-заяву №1016/980/9528 від 19.10.2018 року про надання послуг з розміщення банківського вкладу в національній/іноземній валюті (Додаток №4 до Публічного договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб АТ «СКАЙ БАНК» (нова редакція) від 08 червня 2013 р. (в редакції від 23.07.2018 р.), відповідно до якої в банк була внесена сума 196 000 грн під 18% річних, періодичність виплати процентів - щомісячно. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла і у спадщину вступила ОСОБА_1 .

Зазначала, що 12.01.2023 року позивачка звернулася до банку з вимогою повернути їй, як спадкоємиці ОСОБА_2 , суму банківського вкладу та відсотки за ним (договір №1016/980/9528 від 19.10.2018 р.) та подала заяву про закриття поточного рахунку НОМЕР_1 . На вищевказану вимогу ОСОБА_1 було виплачено 155 204,70 грн. Однак банк виплатив позивачеві неповну суму депозиту, зменшивши її на 40 795,26 грн.

В подальшому, як з`ясувалось позивачем, відповідач здійснив вирахування з суми вкладу надмірно сплачених процентів за період від 07.04.2020 року до 16.01.2022 року в сумі 44 417, 60 грн. Відповідно до положень абз. 5 п.4.5.23 вищевказаного Публічного договору банк має право зупинити нарахування процентів за користування грошовими коштами на Депозитному рахунку та вирахувати з суми Депозиту надмірно нараховані проценти у день отримання відомостей про смерть вкладника; у такому разі виплата Банком суми Депозиту з відповідними процентами здійснюється згідно вимог чинного законодавства про спадщину.

Отже, як вказує позивач, з викладеного вбачається, що на думку банку, він має право припинити нарахування процентів на депозит з дати смерті вкладника. Позивач вказує, що вказаний пункт Публічного договору, затвердженого Рішенням Правління «СКАЙ БАНК» підлягає визнанню недійсним, оскільки суперечить вимогам цивільного законодавства, а саме, ст.ст.608, 1219, 1058, 1061 ЦК України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвоката Козаченко І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позов задовольнити.

Скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а саме: прийнятою постановою 01.06.2021 року Великої Палати Верховного Суду у справі №910/12876/19 (провадження №12-94гс20), постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 року у справі №149/1499/18 (Провадження №14-48цс21), постанови Верховного Суду від 30.09.2020 року, висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 23.05.2018 року у справі №910/9823/17.

Зазначає, що крім норм, що стосуються безпосередньо банківського вкладу, до правовідносин, які склалися між сторонами, слід застосовувати норми, що стосуються припинення зобов`язань, а також норми спадкового права.

У зобов`язаннях, не пов`язаних з особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобов`язань, а відбувається перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб - спадкоємців.

Звертає увагу, що як встановлено судом першої інстанції і підтверджується відповідними доказами у справі, відповідач не повернув повну суму вкладу, зменшивши її з 196 000,00 грн до 155 204,70 грн, не доплативши 40 795,26 грн, що суперечить вимогам

ст.ст.608, 1058, 1061, 1216, 1218 ЦК України.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необгрунтованості позовних вимог.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 (далі - Вкладник) та АТ «СКАЙ БАНК» в особі начальника Київського відділення №1 була укладена Угода-Заява №1016/980/9528 про надання послуг з розміщення банківського вкладу в національній/іноземній валюті (далі - Угода-Заява), укладанням якої Вкладник приєднався до Публічного договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб АТ «СКАЙ БАНК», затвердженого рішенням Правління АТ «СКАЙ БАНК» (протокол №52 від 08.06.2018 року), на умовах «строковий з автопролонгацією» був розміщений вклад у сумі 196 000 грн строком на 740 днів від 19.10.2018 року до 28.10.2020 року з пролонгацією на кожні наступні 740 днів.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом (реєстровий номер 485) у спадщину вступила ОСОБА_1

12 січня 2023 року позивачка звернулася до банку з вимогою повернути їй, як спадкоємиці ОСОБА_2 , суму банківського вкладу та відсотки за ним (договір №1016/980/9528 від 19.10.2018 року) та подала заяву про закриття поточного рахунку НОМЕР_1 .

На вищевказану вимогу ОСОБА_1 було виплачено 155 204, 70 грн, що підтверджується платіжними інструкціями на виплату готівки №45905 від 12.01.2023 року на суму 100 000 грн та №50943 від 13.01.2023 року на суму 55 204, 70 грн.

В обгрунтування позовних вимог щодо необхідності визнання недійсними п.4.3.12.4 та п.9.14 Публічного договору, позивачка вказувала що в період від 07.04.2020 року до 16.11.2022 року відповідач нараховував проценти по вкладу, однак, отримавши запит нотаріуса з повідомленням про смерть вкладника, здійснив вирахування з суми вкладу нараховані і виплачені проценти за період від 06.04.2020 року до 16.11.2022 року в сумі 44 417, 60 грн.

Відповідач здійснив такі дії, посилаючись на п.4.3.12.4 та п.9.14 Публічного договору.

Водночас, на переконання позивача, такі дії відповідача є неправомірними, а п.4.3.12.4 та п.9.14 Публічного договору недійсними, оскільки суперечить наступним нормам права - ст.608, ст.1218, ст.1058, ст.1061 ЦК України.

Судом також встановлено, що відповідно до преамбули Публічного договору, Публічна пропозиція Банку (прим. Оферта про приєднання до умов Публічного договору) набирає чинності з дати її оприлюднення на сайті Банку та діє до дати офіційного оприлюднення заяви про відкликання Публічної пропозиції на сайті Банку або оприлюднення Публічної пропозиції у новій редакції. Кожна наступна редакція Публічного договору припиняє дію попередньої редакції Публічного договору, у зв?язку з чим кожна наступна редакція Публічного договору має назву «нова редакція».

Приєднанням до умов Публічного договору та відповідно до п.9.10. Публічного договору Сторони погодились, що розміщення змін на сайті Банку є належним виконанням Банком обов?язку щодо додержання форми та порядку повідомлення Клієнта про зміни до цього Договору, Угоди-Заяви та/або Тарифів, будь-яких інших додатків до цього Договору.

Таким чином, на дату, що передувала даті смерті Вкладника, чинною була редакція Публічного договору від 20.02.2020 року (протокол Правління № 21 від 06.02.2020 року).

За п.4.3.13.1. Публічного договору виплата процентів здійснюється в наступному порядку: для вкладів, які розміщено на умовах щомісячної виплати процентів - за попередній місяць в перший робочий день наступного місяця та в день повернення вкладу шляхом безготівкового перерахування на Поточний рахунок з використанням ПК/Поточний/ Депозитний рахунок Вкладника, відкритий в Банку та зазначений в Угоді-Заяві.

Повернення строкового вкладу здійснюється Банком в день закінчення строку зберігання коштів, який зазначений в Угоді-Заяві, або настання інших обставин, визначених чинним законодавством України чи цим Договором, шляхом перерахування на власний Поточний рахунок з використанням ПК/Поточний /Депозитний рахунок Вкладника, вказаний в Угоді-Заяві, якщо інше не встановлено в Угоді-Заяві (п.4.3.16 Публічного договору).

Банк здійснює виплату вкладу (частини вкладу) спадкоємцю власника рахунку шляхом виплати через касу або безготівкового перерахування на Поточний/Депозитний рахунок спадкоємця, відкритий у Банку (п.4.3.17. Публічного договору).

Згідно з п.4.3.12.4 Публічного договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб АТ «СКАЙ БАНК», затвердженого рішенням Правління АТ «СКАЙ БАНК», Банк припиняє нарахування процентів та вираховує з суми строкового вкладу надмірно нараховані проценти станом на день, що передує дню (даті) смерті вкладника на підставі отриманого документального підтвердження відомостей про смерть вкладника; по вкладах на вимогу нарахування процентів припиняється датою отримання відповідного документального підтвердження.

Відповідно до п.9.14 Сторони дійшли згоди, що у разі настання непередбаченої обставини (смерть Клієнта/Вкладника) права та обов?язки Клієнта/Вкладника припиняються. Виплата Банком суми грошових коштів з рахунку з відповідними процентами здійснюється згідно вимог діючого законодавства про спадщину.

Пункт 9.14.1. передбачає, що незалежно від того, чи здійснюється успадкування коштів згідно із законом, заповітом або розпорядженням, Банк здійснює виплату коштів з рахунку спадкоємцю Клієнта на підставі відповідного свідоцтва.

Статтею 2 Закону України від 07.12.2000 №2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

За ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з п.2 ч.1 ст.512 ЦК України самостійною підставою заміни кредитора в зобов`язанні є правонаступництво.

Відповідно до ч.2 ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора. Проте, у зобов`язаннях, не пов`язаних з особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобов`язань, а відбувається перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб - спадкоємців.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1228 (ч.1) ЦК України встановлено право вкладника розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі).

Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним (ч.2 ст.1228 ЦК України).

Згідно вимог ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Разом з тим, Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженими постановою Національного банку України від 03.12.2003 року, передбачено, що банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком.

В свою чергу, відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Судом встановлено, що в період від 07.04.2020 року до 16.11.2022 року Банком щомісячно нараховувались та сплачувались проценти по вкладу на поточний рахунок з використанням ПК померлого вкладника, які регулярно з цього рахунку знімались за допомогою платіжної картки, що підтверджується відомостями виписки по поточному рахунку з використанням платіжної картки (відображені всі операції, здійснені з карткою або без картки), яка була надана банком.

Виходячи з дат здійснених операцій, безспірним є той факт, що кошти знімалися в тому числі вже після смерті Вкладника.

17.11.2022 року Банк, керуючись п.4.3.12.4. Публічного договору, здійснив вирахування з суми вкладу надмірно сплачених процентів за період від 06.04.2020 року до 16.11.2022 року в сумі 44 417, 60 грн, після чого сума вкладу з нарахованими процентами склала 151 582, 40 грн.

Залишок коштів у сумі 151 582, 40 грн з вкладного рахунку був зарахований на поточний рахунок з використанням ПК Вкладника, на якому також знаходились кошти у сумі 3 622,34 грн, після чого сума разом склала 155 204,74 грн., що повністю відповідає умовам укладеного договору.

Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення в ст.3, 6, 627 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За статтею 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами.

Таким чином, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Відповідно до змісту ч.1 статті 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Отже, враховуючи принцип свободи договору, ОСОБА_2 , уклавши договір з відповідачем, своїм підписом засвідчила, що погоджувалася з усіма положеннями договору, в тому числі в частині припинення нарахування процентів на вклад з дати смерті.

Так як позивачці були повернуті кошти вкладу та нараховані до моменту припинення договору вкладу проценти, то суд першої інстанції вірно не вбачав підстав для стягнення з АТ «СКАЙ-БАНК» відсотків у зазначений позивачкою період.

Незгода позивача з умовами договору, який був підписаний банком зі спадкодавцем, не може слугувати підставою для визнання окремих його пунктів недійсними.

Не підлягає і задоволенню вимога про стягнення з АТ «СКАЙ-БАНК» трьох процентів річних та інфляційних втрат, яку позивач просив стягнути на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, з огляду на те, що застосування положень цієї статті може мати місце у разі прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до АТ «СКАЙ-БАНК» з відповідною заявою 12.01.2023 року та наступного дня відповідачем було видано позивачці залишок коштів вкладу з нарахованими відсотками, у зв`язку з чим АТ «СКАЙ-БАНК» не є боржником, який прострочив виконання зобов`язання, а тому не має нести відповідальність в силу ст.625 ЦК України.

Беручи до уваги, що вимога позивача про стягнення упущеної вигоди є похідною від основних вимог, то суд вірно не вбачав підстав для її задоволення.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Умови договору, погоджені сторонами, що підтверджено їх підписами. Сторони своїм вільним волевиявленням визначили умови договору.

З огляду на вищенаведене, оскільки ОСОБА_2 уклала договір з відповідачем, тобто погодилась з усіма його умовами, їх за життя не оскаржувала, то у суду відсутні підстави для визнання недійсним п.4.3.12.4, п. 9.14 Публічного договору на підставі даного позову.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Козаченко Ірини Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2024 року.

Головуючий:

Судді: