19.07.2024
Справа № 642/703/24
Провадження 2/642/557/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді: Пашнєва В.Г.,

при секретарі: Прийма Ф.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові питання щодо зупинення провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває вищевказана цивільна справа.

В судове засідання представником відповідача подана заява про зупинення провадження у справі у зв`язку з проходженням ОСОБА_2 військової служби за мобілізацією та у зв`язку з тим, що він бажає особисто брати участь у розгляді справи.

Представник позивача в судове засідання з*явився, заперечував та просив відмовити в задоволенні клопотання відповідача.

В поданих запереченнях представник позивача зазначив, що на підтвердження необхідності зупинення провадження у зв`язку з мобілізацією відповідач надав витяг з наказу від 27.02.2024, проте не надав актуальні дані станом на час призначення чергового судового засідання щодо проходження останнім військової служби, доказів участі відповідача у зоні бойових дій також суду не надано. Тому, на думку сторони позивача, відсутні підстави для зупинення провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання відповідача про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі № 461/5209/19 (провадження № 61-5782св22) вказано, що: «22 серпня 2022 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі №461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини НОМЕР_1 від 08 серпня 2022 року № 2/762 та № 2/761. Пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі № 461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.02.2024 № 59 солдат ОСОБА_2 зарахований до списків особового складу військової частини відповідно до мобілізаційного призначення та призначений солдатом резерву запасного взводу 56 запасної роти, майстром-номером обслуги 1 мінометного взводу мінометної батареї 3 механізованого батальйону, ВОС 713244А/533.

В судове засідання Представник відповідач надав довідку військової частини НОМЕР_2 від 20.06.2024 № 7124, відповідно до якої останній дійсно в період з 10.03.2024 по 15.03.2024, з 01.04.2024 по 07.04.2024, з 08.04.2024 по 21.04.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи в н.п. Часів Яр Бахмутського району Донецької області.

Верховний Суд сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань.

Такі правові позиції містяться в ухвалах про зупинення провадження Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14.12.2022 року по справі №757/5240/16-ц, від 29.08.2022 року по справі №461/5209/19 та в інших.

У вказаних справах Верховний Суд зупиняв провадження, оскільки сторонами надані докази перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду визначив, що належним письмовим доказом для зупинення провадження у зв`язку з перебуванням сторони у складі Збройних Сил України є наказ по особовому складу, виданий у порядку п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008; інші докази (довідки, листи з військової частини) суд визнав недостатніми для встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом (постанова від 29.03.2023 року по справі № 756/3462/20).

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому з огляду на зазначені вище обставини суд звертає увагу на такі висновки Верховного Суду.

Так, відповідачем було надано лише витяг з наказу військової частини НОМЕР_3 від 27.02.2024 та довідку військової частини НОМЕР_2 від 20.06.2024 № 7124, а відповідного наказу по особовому складу, а також доказів що військова частина переведені на воєнний стан та виконують бойові завдання у зоні бойових дій на теперішній час, до суду надано не було.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене вище, а також те, що стороною відповідача не надано суду належних доказів того, що військова частина НОМЕР_2 , у якій на даний час відповідач проходить військову службу, переведена на військовий стан та бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 251 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: