Провадження № 2/369/7298/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про залишення позовної заяви без руху)

03.10.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І.А., вирішуючи питання про відкриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 26 серпня 2024 року звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Волчко А.Я.

Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи від 30 вересня 2024 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 30 вересня 2024 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Козак І.А.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви на предмет дотримання цивільного процесуального законодавства під час звернення з даною позовною заявою до суду, суддя дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак, всупереч вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено та не надано доказів, що підтверджують вказані в позові обставини, а саме: в позовній заяві вказана ціна позову, проте не надані належні докази вартості майна саме станом на час подання позову, яке позивач просить розділити між подружжям та визнати право власності.

Судом встановлено, що в позовній заяві зазначено, що ринкова вартість спірного житлового будинку згідно договору купівлі-продажу від 18 грудня 2014 року та вартість спірної земельної ділянки згідно договору купівлі-продажу від 18 грудня 2014 року становить 450000,00 грн та 32000,00 грн, відповідно.

На підтвердження цього, до матеріалів позовної заяви додано договір купівлі-продажу житлового будинку від 18 грудня 2014 року, в п.4 якого зазначено, що ринкова (оціночна) вартість квартири, що відчужується, становить 450000 (чотириста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, згідно звіту про оцінку майна № 324640_12122014_30, виконаним суб`єктом оціночної діяльності - ПП «ЕММАНУЇЛ» станом на 12 грудня 2014 року та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18 грудня 2014 року, в п.п.2.3 п.2 якого вказано, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 31555 (тридцять одна тисяча п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 22 копійки, відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 300/1, виданого 03.02.2014 Управлінням Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області.

Однак, позовну заяву було подано до суду 26 серпня 2024 року.

Згідно з вимогами ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Позивачем зазначено ціну позову 241000,00 грн, однак не надано документальних підтверджень дійсної вартості спірного майна на час подання позовної заяви до суду, не зазначено також про те, що вказана в позові вартість майна, що підлягає поділу, визначена за погодженням між подружжям.

Щодо визначення ринкової вартості нерухомого майна, суд звертає увагу позивача, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

В якості доказу вартості майна, суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна.

У зв`язку з чим, позивачу необхідно визначити ціну позову, яка повинна дорівнювати дійсній ринковій вартості спірного майна станом на день подання позовної заяви до суду, з наданням до суду відповідних доказів на підтвердження визначеної вартості майна.

Таким чином, позивачу необхідно зазначити у позовній заяві ціну позову, виходячи з оцінки майна станом на час подання позову 26 серпня 2024 року та надати до суду докази вартості майна станом на час подання позову 26 серпня 2024 року, яке позивач просить розділити між подружжям.

Частиною 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Позивачем додано до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2410,00 грн.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд. Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року становить 3028,00 грн.

Згідно з п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З метою забезпечення повного захисту прав та інтересів позивача, суд пропонує останньому усунути вищезазначені недоліки позовної заяви, а саме: визначити відповідну ціну позову, та сплатити судовий збір у розмірі 1% ціни позову, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», але не менше 1211,20 грн. та не більше 15140,00 грн.

У разі неможливості надати до суду належні докази на підтвердження визначеної позивачем ціни позову стосовно спірного майна, у такому разі слід вважати встановленим судом, що належить до сплати розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру в сумі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який підлягає сплаті в сумі 15140,00 грн.

Оригінал відповідного платіжного документа слід надати суду.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, тому суддя залишає її без руху.

На підставі викладеного, керуючись статями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя -залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня вручення позивачу ухвали, та роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Козак