Номер провадження: 22-ц/813/5807/24
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Лозко Ю.П., Вадовської Л.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Приватне підприємство «Прогрес-Риелт», Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Морський-1»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року у складі судді Огренич І.В.,

встановив:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП «Прогрес -Риелт», ОК «ЖБК «Морський-1» в якому просив визнати ОСОБА_1 власником майнових прав на об`єкт інвестування квартиру будівельний номер АДРЕСА_1 дорога, будинок 118-а.

01.04.2024 ОСОБА_1 подав до суду заяву про зміну предмету позову в якій просить визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру будівельний номер АДРЕСА_2 (будівельна адреса: АДРЕСА_3 ).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову повернуто позивачу.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального права просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що позивачем одночасно змінено і предмет, і підстави позову є хибним, з огляду на те, що заяву про зміну предмету позову, позивач мотивував тими самими обставинами, що й у первісному позові, додатково зазначивши, що будинку, в якому знаходиться спірна квартира, присвоєно іншу адресу та пославшись додатково на необхідність врахувати особливість перетворення права на майнові права у право на новостворений об`єкт нерухомого майна. Зазначає, що суд у своїй ухвалі взагалі не зазначив, в чому полягає зміна позивачем підстав позову, враховуючи, що доповнення додатковими обставинами при збереженні первісних обставин не є зміною підстав позову. Також в ухвалі суд безпідставно вказав, що у судовому засіданні представник позивача - адвокат Гуревич М.Г. при наданні пояснень щодо прийняття заяви про зміну предмету позову, зазначив, що це інші вимоги і відповідно інші підстави, оскільки представник позивача наполягав саме на тому, що має місце зміна тільки предмету позову, а підстави позову не змінюються, а лише доповнюються додатковими обставинами.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОК «Житлово-будівельний кооператив «Морський-1» просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року без змін, посилаючись на те, що позивач одночасно змінив і предмет позову і його підстави, оскільки в заяві про зміну предмета позову позивач зазначив інші обставини відмінні від позовної заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Предметом перегляду є ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові), тому її розгляд слід проводити без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Повертаючи заяву про зміну предмету позову, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту заяви про зміну предмету позову вбачається, що позивачем змінено не тільки предмет позову, а і обставини на яких ґрунтуються вимоги, тобто одночасно змінено і підстави позову і предмет позову, що в порядку ч. 3 ст. 49 ЦПК України не допускається.

Проте погодитися з таким висновком суду неможна виходячи з наступного.

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі№ 405/3360/17(провадження № 61-9545сво21).

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Повертаючи заяву про зміну предмету позову, суд обмежився узагальнюючим висновком про те, що фактично позивачем одночасно змінено предмет та підстави позову, проте відповідних висновків на підтвердження таких обставин не навів, що свідчить про невідповідність ухвали суду вимогам ст.263 ЦПК України.

Судом не надано оцінки тому, чи є обґрунтування позовних вимог у зміненій заяві доповненням обставин чи їх зміною, що є порушенням норм процесуального права, оскільки обов`язком суду є зазначення таких обставин.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки ухвала суду не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: