П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2024 року місто Київ

справа № 752/288/24 провадження №22-ц/824/9836/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 9 лютого 2024 року, ухвалене у складі судді Машкевич К.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 , в якому просив розірвати шлюб з ОСОБА_2 ,, який було зареєстровано 30 серпня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблений актовий запис № 1627.

Позов обгрунтовано тим, що 30 серпня 2013 року між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що сімейне життя з ОСОБА_2 не склалося, фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство вони не ведуть з березня 2022 року. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно, надії на примирення немає. Шлюб існує формально.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 9 лютого 2024 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Шлюб, зареєстрований 30 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом №1627 між ОСОБА_1 таОСОБА_2 розірвано.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивачподав апеляційну скаргу, в який просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права та таким, що підлягає до скасування.Зазначає, що при подачі позовної заяви він вважав, що судом буде надано строк для примирення подружжю. Також зазначив, що останнім часом він з відповідачкою знайшли порозуміння, спільний погляд на подальше спільне життя та спільні плани на виховання двох неповнолітніх дітей та даний спір було вирішено, тому просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким закрити провадження по справі.

Відповідачка ОСОБА_2 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони повідомлені про день та час розгляду справи на 17 липня 2024 року, відповідачка ОСОБА_2 шляхом направлення судового повідомлення до електронного кабінету, а позивач за поштовою адресою, зазначеною ним особисто в позовній заяві та в апеляційній скарзі.

Поштовому відправленню, адресованому ОСОБА_1 в системі АСЕД "Апеляція" в розділі "Укрпошта" "відправлення вихідних документів" присвоєно штрих код ідентифікатор 919, що підтверджується відповідним скріншотом екрану комп`ютера.

Згідно трекінгу з сайту АТ Укрпошта, поштове відправлення штрих код ідентифікатора 919, конверт адресований ОСОБА_1 не вручений "за відсутністю адресата за вказаною адресою", а тому відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою адресату.

Таким чином, наявні підстави вважати, що учасники справи повідомлені про місце, день і час засідання суду, причини своєї неявки суду не повідомили, будь-яких заяв до суду сторони не подавали, відповідно колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилася в судове засіданні ( ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Оскільки рішення ухвалене за відсутності учасників справи, то датою рішення є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 серпня 2013 року.

Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Різні погляди на життя та втрата почуття любові один до одного призвели до розпаду сім`ї. Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства, проживають окремо.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із обставин, встановлених судом, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, відсутності взаємної підтримки, як подружжя, категоричної позиції позивача з приводу розірвання шлюбу та його небажання продовжувати шлюб, рівноправ`я шлюбного союзу, і дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ст. ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п.п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом першої інстанції установлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач в позовній заяві категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки погляди на життя та втрата почуття любові один до одного призвели до розпаду сім`ї. В свою чергу відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про визнання позову, в який підтвердила, що шлюбні відносини фактично припинені, разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть, сім`я розпалася остаточно, надії на примирення немає.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції мав би надати строк подружжю для примирення, на що і розраховував позивач, але не надав, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 109 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви . До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Установлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 22 грудня 2023 року.

Провадження у справі відкрито 30 січня 2024 року, про що постановлена ухвала.

Оскаржуване рішення ухвалено 9 лютого 2024 року.

Таким чином від дня подання позивачем заяви про розірвання шлюбу до дня ухвалення рішення минуло більше місяця, протягом якого позивач заяву не відкликав.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі зупинення розгляду справи та призначення сторонам строку на примирення (ч. 7 ст. 240 ЦПК).

Зважаючи на те, що позивач заяву про розірвання шлюбу не відкликав, відповідачка не заперечувала проти розірвання шлюбу, підстави для надання подружжю строку для примирення у суду першої інстанції були відсутні.

Що стосується доводів апеляційної скарги в тій частині, що через не запрошення судом позивача та відповідачку в судове засідання, позивач був позбавлений можливості повідомити суд про примирення подружжя, також не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки позивач не бу позбавлений можливості відкликати заяву.

Відповідно до ст.ст.19, 274 ЦПК України справи про розірвання шлюбу відносяться до малозначних справ можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Таким чином суд першої інстанції розглянув справу з дотриманням норм процесуального права.

Сам по собі факти примирення подружжя не може бути підставо для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки такі обставини не були повідомлені суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України,колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369,374, 375, 381 - 384 ЦПК України , суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 9 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя- доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус