Справа № 194/168/24
Номер провадження № 2/194/256/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.

за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в місті Тернівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Надтока Зінаїда Василівна, про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Надтока З.В., про визнання права власності на спадкове майно. Свою позовну вимогу мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на майно, яка складається з земельної ділянки загальною площею 0.0811 га та об`єкт незавершеного будівництва що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Спадкоємцями за законом померлого є його рідні дочки: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не зверталися. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 вересня 2023року їй відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом на: об`єкт незавершеного будівництва, який розташований АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0811 га; земельну ділянку, площею 0,0811 га, яка розташована АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:039:0010 згідно правоустановчого документа, кадастровий номер :01:039:0058 згідно Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, які належали спадкодавцю ОСОБА_3 . Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області управління надання адміністративних послуг №678/309-23 від 22 червня 23 року кадастровий номер:01:039:0010 земельної ділянки загальною площею 0,0811 га, яка розташована АДРЕСА_1 цільове призначення 02.01 Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та перебувала у приватній власності ОСОБА_3 на підставі договору про поділ майна подружжя від 10 червня 2009 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №579618 від 04 липня 2008 року переприсвоєно на кадастровий номер :039:0058, оскільки згідно відомостей Державного земельного кадастру кадастровий номер :01:039:0010 заархівовано. 05 травня 2023 року був виготовлений технічний паспорт об`єкта незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:7738-0190-9275-9683. Відповідно до витягу №НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :039:0058 428319, 25 грн. Просить визнати за нею в порядку спадкування право забудовника на об`єкт незавершеного будівництва та право власності на земельну ділянку кадастровий номер :039:0058, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з наведених у позові підстав. Зазначила, що її дід ОСОБА_4 , тобто він є батьком її батька, помер, але свідоцтво про його смерть вона надати не може, факт смерті не встановлювався. Також зазначила, що при оформленні свідоцтва про народження ОСОБА_3 була зроблена помилка в свідоцтві про народження та по батькові записано ОСОБА_5 замість вірного ОСОБА_6 , ця помилка не була виправлена, позов про встановлення факту родинних відносин не подавався. Наполягає на розгляді справи на підставі доказів, які маються в матеріалах справи, нових доказів надавати не буде, будь-яких клопотань про витребування доказів заявляти не буде.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, але надали суду письмові заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, не заперечують проти задоволення позову.

Представник третьої особи Державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Надтока З.В. в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 06 липня 2021 року Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 10 липня 1980 року ЗАГС м. Тернівка Дніпропетровської області, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно 30 квітня 2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно 30 квітня 2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 08 червня 2023 року, власником земельної ділянки за кадастровим номером :039:0058 є ОСОБА_3 .

Відповідно до договору про поділ майна подружжя від 10 червня 2009 року, посвідчений державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Надтокою З.В., ОСОБА_3 та ОСОБА_7 мають право спільної сумісної власності подружжя на: квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 ; об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку 811 м-2 кадастровий номер :01:039:0010, розташовану за адресою по АДРЕСА_1 . Право спільної сумісної власності подружжя на вищезазначене нерухоме майно припиняється. ОСОБА_7 набуває право власності на квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 набуває право власності на об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку 811 м-2 кадастровий номер :01:039:0010, розташовану за адресою по АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області №678/309-23 від 22 червня 23 року кадастровий номер :01:039:0010 земельної ділянки загальною площею 0,0811 га, яка розташована АДРЕСА_1 цільове призначення 02.01 Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та перебувала у приватній власності ОСОБА_3 на підставі договору про поділ майна подружжя від 10 червня 2009 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №579618 від 04 липня 2008 року переприсвоєно на кадастровий номер :039:0058, оскільки згідно відомостей Державного земельного кадастру кадастровий номер :01:039:0010 заархівовано.

Державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Надтокою З.В. 28 вересня 2023 року винесена постанова про відмову ОСОБА_1 в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на об`єкт незавершеного будівництва, розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0811 га, та на земельну ділянку площею 0,0811 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:039:0010 згідно правоустановчого документу, кадастровий номер :039:0058 згідно Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, які належали спадкодавцю ОСОБА_3 .

На виконання ухвали суду від 06 травня 2024 року державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Надтокою З.В. надана копія спадкової справи до майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 25 жовтня 2021 року подала до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Інші особи не подавали заяви про прийняття спадщини. Заповіти не посвідчувалися. З довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 12 жовтня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 та разом з ним на день смерті були зареєстровані: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Позивач 27 червня 2024 року надала суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначила, що її батько ОСОБА_3 з 1996 року проживав за адресою АДРЕСА_1 (будинок не введений в експлуатацію), а зареєстрований був за адресою АДРЕСА_4 , власником якого є його брат ОСОБА_10 . На дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_4 були зареєстровані: ОСОБА_4 батько ОСОБА_3 , свідоцтво про його смерть відсутнє; ОСОБА_10 брат ОСОБА_3 , свідоцтво про його народження відсутнє; ОСОБА_3 свідоцтво про його народження відсутнє; ОСОБА_9 син ОСОБА_10 , свідоцтво про його народження їй не надали. В зв`язку з військовою агресією РФ не можливо отримати підтверджуючи документи, а саме свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , свідоцтво про народження ОСОБА_3 , свідоцтво про народження ОСОБА_10 . Зазначила, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не є спадкоємцями першої черги та заяв про прийняття спадщини не подавали. При оформленні свідоцтва про народження ОСОБА_3 була зроблена помилка в свідоцтві про народження та по батькові записано ОСОБА_5 замість вірного ОСОБА_6 , ця помилка не була виправлена, позов про встановлення факту родинних відносин не подавався.

Стороною позивача у судовому засіданні визнано факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак позивачем не надано, доказів що ОСОБА_4 помер. Також, позивачем не заявлялось клопотання про витребування доказів по справі щодо цієї обставини, факт смерті останнього судом не встановлювався. Окрім того, з місця реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 у зв`язку зі смертю не був знятий. Отже, позивачем не доведено суду, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , помер та не може бути спадкоємцем з урахуванням ч.3 ст. 1268 ЦК України, після смерті ОСОБА_3 .

Крім того, позивач в судовому засіданні наполягала на розгляді справи на підставі доказів, які маються в матеріалах справи.

У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є час смерті особи.

Згідно ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Частиною першою статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Отже, якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності.

Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 707/1803/16-ц (провадження № 61-1132св17), та від 04 травня 2022 року у справі № 372/4235/19.

З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у пункті 8 своєї постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", вбачається, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Отже, якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Таким чином спадкоємець має право звернутися до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 4 від 24.06.1993 року, судам слід мати на увазі, що відповідно до гл. 7 Закону України від 2 вересня 1993 р. Про нотаріат свідоцтво про право на спадщину видається громадянам, організаціям, державі нотаріальними конторами за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у встановленому чинним законодавством порядку. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право спадщини вимоги про визначення права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Судом встановлено, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним були зареєстровані: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . В судовому засіданні позивач визнала факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак позивачем не надано, доказів що ОСОБА_4 помер. Окрім того, з місця реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 у зв`язку зі смертю не був знятий. Жодних клопотань про витребування доказів про смерть ОСОБА_4 позивач не заявляла, та наполягала на розгляді справи на підставі доказів, які маються в матеріалах справи.

Натомість, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. А згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, в матеріалах цивільної справи відсутні докази смерті ОСОБА_4 , який є як і позивач спадкоємцем першої черги та вважається таким, що прийняв спадщину.

Отже, без врахування зазначеної обставини, суд позбавлений можливості визначити частку у спадщині позивача ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 .

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Також, судом встановлено, що інші особи окрім позивача ОСОБА_1 , не подавали заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно ч.1 ст. 1272 ЦК України вважаються такими, що не прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Отже, суд вважає, що належним відповідачем є територіальна громада Тернівської міської рада Павлоградського району Дніпропетровської області.

З урахуванням зазначеного, та беручи до уваги, що позивачем заявлені вимоги до неналежного відповідача, а суд позбавлений права залучати належних відповідачів по справі за своєю ініціативою або за ініціативою інших учасників провадження, окрім як за клопотанням позивача або його представника, у якості співвідповідачів або відповідачів, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 19, 76, 77, 81, 141, 247, 258, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Надтока Зінаїда Василівна, про визнання права власності на спадкове майно, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 22 липня 2024 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін