Справа № 521/9366/22
Провадження № 2/521/221/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, припинення права власності та стягнення компенсації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м.Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, припинення права власності та стягнення компенсації посилаючись на наступні обставини.

Позивач та відповідач уклали шлюб 15.06.1984р., що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 15.06.1984 р. серія НОМЕР_1 , яке видане Першим Малиновським відділом ДРАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 534.

ОСОБА_2 є моряком та в період шлюбу працював мотористом першого класу та судовим токарем, що підтверджується:

- посвідченням моряка АВ482079 від 18.06.2012 р.;

- свідоцтвом моториста №00306/2017/08 від 13.07.2017 р.;

- свідоцтвом суднового токаря №10589/2015/08;

- судовою роллю ОСОБА_2 від 15.10.2020 р.;

- довідкою про стаж роботи на судні від 15.12.2020 р.;

- контрактом від 16.10.2020 р.

Після повернення з останнього рейсу відповідач повідомив, що він не хоче жити у шлюбі. 15.09.2021р. ОСОБА_2 подав позов про розірвання шлюбу та вказав, що сімейні відносини з ОСОБА_1 припинені з грудня 2020 р.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.04.2022 р. по справі № 521/14249/22 шлюб між сторонами розірваний.

За час шлюбу сторони придбали автомобіль Mitsubishi Lancer BH2902CP, 2007 p.в., VIN НОМЕР_2 , який 27.08.2010 р. оформлений на ОСОБА_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ).

Згідно даних сайтів RST.UA та AUTO.RIA атомобіль Mitsubishi Lancer, 2007 р.в. в середньому коштує 7700 + 6500 + 6000 + 5000 = 6300 дол. США, що відповідає ринковій вартості.

Також сторони за час шлюбу накопичили на банківському рахунку Альфа-Банку Росії грошові кошти у розмірі приблизно 15000 доларів США, але спочатку позивач просить поділити частину банківського рахунку у розмірі 1000 доларів США. Вказані грошові кошти були зняті з рахунків, залишилися у відповідача та він їх приховує, ділити не бажає, та витрачає особисто або вже витратив.

Позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , автомобіль Mitsubishi Lancer НОМЕР_4 , 2007 р.в., VIN НОМЕР_2 та грошові кошти, які знаходяться/знаходилися на рахунках ОСОБА_2 , у відділенні Альфа-Банк Росія у місті Санкт-Петербург; стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , грошову компенсацію частини грошових коштів з нарахованими відсотками, які знаходяться/знаходилися на рахунку(ах), який відкритий на ім?я ОСОБА_2 , у відділенні Альфа-Банк Росія у місті Санкт-Петербург; припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку автомобіля Mitsubishi Lancer, НОМЕР_4 , 2007 р.в., номер кузову (VIN) НОМЕР_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль Mitsubishi Lancer, BH2902CP, 2007р.в., номер кузову (VIN) НОМЕР_2 ; стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частки вартості автомобіля Mitsubishi Lancer, BH2902CP, 2007 р.в., номер кузову (VIN) НОМЕР_2 у розмірі 92 137,50 гривень та судові витрати.

Відповідач звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_1 , які в подальшому були збільшені та згідно яких він просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошові кошти у сумі 114 000,18 гривень, що складаються із частки заробітної плати та пенсії ОСОБА_1 та грошових коштів на депозитному рахунку в сумі 20,22 дол.США, що еквівалентно 778,45грн. за період з 01.09.2019р. по 15.12.2020р.

В останнє судове засідання сторони не з`явилися, сповіщені належним чином. Надали заяви, в яких підтримали свої позовні вимоги та просили продовжити слухати справу у їх відсутності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступних висновків.

Сторонами не заперечується, що 15.06.1984р. між ними було укладено шлюб, зареєстрований Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис №534.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 26.04.2022р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Цим рішенням встановлено, що сторони припинили подружні відносини з середини грудня 2020р.(т.1 а.с.21-22)

За час подружнього проживання сторони 27.08.2010р. придбали транспортний засіб Mitsubishi Lancer 2007 р.в., номер кузову (VIN) НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_4 , який було зареєстровано за ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . (т.1 а.с.153)

Відповідач не заперечував, що тривалий час був моряком та в період шлюбу працював мотористом першого класу та судновим токарем, що підтверджується:

- посвідченням моряка АВ482079 від 18.06.2012 р.; свідоцтвом моториста № 00306/2017/08 від 13.07.2017 р.; - свідоцтвом суднового токаря № 10589/2015/08; - судовою роллю ОСОБА_2 від 15.10.2020 р.; - довідкою про стаж роботи на судні від 15.12.2020 р.;- контрактом від 16.10.2020 р. (т.1 а.с.23-30)

Згідно висновку судового експерта ОСОБА_3 від 20.02.2023р., виконаного за замовленням ОСОБА_2 , ринкова вартість транспортний засіб Mitsubishi Lancer 2007 р.в., номер кузову (VIN) НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_4 складає 155691грн. (т.1 а.с.141-156)

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 10.04.2023р. у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про роз`єднання позовних вимог відмовлено. (т.1 а.с.176-177)

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 10.04.2023р. у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про направлення судового доручення до компетентного суду Російської Федерації щодо витребування доказів відмовлено. (т.1 а.с.178-179)

На виконання ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 10.04.2023р. Головне управління ДПС в Одеській області 10 травня 2023 року вих. № 308/5/15-32-53-08 надало відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, - стосовно доходів ОСОБА_1 за період з 3 кварталу 2019 року по 4 квартал 2020 року.(т.1 а.с.198-199)

За підрахунками ОСОБА_2 підлягає поділу заробітна плата за період з 01.09.2019р. по 15.12.2020р., яка становить 226 521,51 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області разом із листом від 08 травня 2023 року вих. № 1500-0503-7/56329 надало довідку про розмір виплаченої ОСОБА_1 пенсії за період з вересня 2019 року по грудень 2020 року включно, що за підрахунками ОСОБА_2 підлягає поділу за період з 01.09.2019р. по 15.12.2020р., яка становить 32750грн.(т.1 а.с.201-202)

Акціонерне товариство «Приватбанк» разом із листом від 10 травня 2023 року вих. N? 20.1.0.0.0/7-230504/54305 надало відомості, згідно до яких на валютному рахунку ОСОБА_1 N? НОМЕР_5 станом на 06.05.2023р. наявний залишок валютних коштів - 40,44 долара США (сорок дол. 44 центи США). (т.1 а.с.206-207)

Згідно повідомлень АТ «Державний ощадний банк України» від 01.09.2023р. №46/12-11/52375/2023 та від 03.10.2023р. №46/12-06/63605/2023 відсутні відкриті рахунки на ім`я ОСОБА_2 (т.2 а.с.10,22)

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.09.2023р. повідомлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 05.10.2022р. ОСОБА_2 в призначенні пенсії відмовлено. Таким чином пенсія ОСОБА_2 не призначалася та не виплачувалася. (т.2 а.с.12,28)

Листом Головного управління ДПС в Одеській області від 05.10.2023р. №17513/5/15-32-50-05 повідомлено про відсутність інформації про доходи ОСОБА_2 за період з 3 кварталу 2019р. по 4 квартал 2020р. (т.2 а.с.20-21)

За повідомленням АТ «ПриватБанк» від 21.02.2024Р. №20.1.0.0.0/7-240213/47714 на рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_6 залишок коштів склав 0грн.(т.2 а.с.68-69)

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.

Згідно ч.ч.1,3 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно зі ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 65 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України); у разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. У разі неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст.65 СК України).

Згідно до ст.372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

При поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених у статті 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (статті 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Частиною першою та другою статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній власності, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Отже, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України.

Згідно ст.364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим ( частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Зі змісту частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України, з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) випливає, що: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Презумпція спільності права власності подружжя Хмелівських на придбаний в період шлюбу транспортний засіб Mitsubishi Lancer 2007 р.в., номер кузову (VIN) НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_4 не спростована.

У постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 299/2490/16 та від 04 жовтня 2023 року у справі № 345/2224/20 зазначено, що поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив, що транспортний засіб Mitsubishi Lancer 2007 р.в., номер кузову (VIN) НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_4 знаходиться у його користуванні.

Суд не погоджується із визначеним позивачем ОСОБА_1 розміром компенсації вартості транспортного засобу Mitsubishi Lancer 2007 р.в., державний номер НОМЕР_4 , оскільки він не підтверджений належними доказами.

Таким чином вимога ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації за частину вказаного автомобіля в сумі у розмірі 92 137,50 гривень підлягають частковому задоволенню в сумі 77845,50грн. (155691грн. (вартість, визначена експертизою) : 2 = 77845,50)

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошових коштів, які знаходяться/знаходилися на рахунках ОСОБА_2 , у відділенні Альфа-Банк Росія у місті Санкт- Петербург та стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , грошової компенсації частини грошових коштів з нарахованими відсотками, які знаходяться/знаходилися на рахунку(ах), який відкритий на ім?я ОСОБА_2 , у відділенні Альфа-Банк Росія у місті Санкт-Петербург суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки жодного доказу позивачем щодо наявності вказаних коштів надано не було.

Також не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю, припинення права власності ОСОБА_1 на 1/2 частку автомобіля Mitsubishi Lancer, 2007 р.в. держ.номер НОМЕР_4 та визнання за ОСОБА_2 права власності на автомобіль Mitsubishi Lancer 2007 р.в., держ.номер НОМЕР_4 оскільки заявлення таких вимог не є ефективним способом захисту і крім того, зазначений транспортний засіб вже зареєстрований за ОСОБА_2 (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024р. у справі №523/14489/15-ц)

Судом встановлено, що заробітна плата та пенсія позивача ОСОБА_1 отримана нею в період шлюбу з 01.09.2019р. по 15.12.2020р. (до припинення шлюбних відносин, встановленого рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 26.04.2022р.) є спільним майном подружжя.

В судовому засіданні 31.10.2024р. на питання суду відповідач ОСОБА_2 підтвердив, що до 15.12.2020р. він та позивач проживали однією сім`єю та її заробітна плата та пенсія використовувалися в інтересах сім`ї, однак в подальшому в своїх поясненнях від 20.11.2024р. ОСОБА_2 зазначав, що вказані кошти позивачем витрачалися виключно на власні потреби, не пов`язані з сім`єю, однак відповідних доказів зазначених обставин надано не було.

Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1/2 частини її заробітної плати та пенсії у період з 01.09.2019р. по 15.12.2020р. в сумі 113260,76 (226521,51+32750:2=113260,76) грн., задоволенню не підлягають.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що на даний час на валютному рахунку ОСОБА_1 N? НОМЕР_5 станом на 06.05.2023р. наявний залишок валютних коштів - 40,44 долара США, що еквівалентно 778,45грн. які підлягають поділу між сторонами.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.263 ЦПКУкраїни судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, припинення права власності та стягнення компенсації підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 77845грн.50коп.; в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 суд відмовляє за недоведеністю. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_1 грошової суми 20 доларів США 22центи, що еквівалентно 778,45грн. В задоволенні інших позовних вимог суд відмовляє за безпідставністю.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 63, 69-72 Сімейного кодексу України, ст.ст. 364, 365, 368, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст.76-78, 83, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, припинення права власності та стягнення компенсації задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 .. РНОКПП НОМЕР_8 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля в розмірі 77 845 (сімдесят сім тисяч вісімсот сорок п`ять) грн. 50коп. та судовий збір в сумі 778 (сімсот сімдесят вісім)грн. 45коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) 20 (двадцять доларів) США 22 центи, що еквівалентно 739 (сімсот тридцять дев`ять)грн. 42коп. та судовий збір в сумі 7(сім)грн.39коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27 листопада 2024 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН