КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/4450/24
УХВАЛА

28.11.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Матвієвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про закриття провадження по цивільній справі за позовною Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

27.06.2024 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.04.2019 року, станом на 29.05.2024 року, у розмірі 80715 гривень 82 копійки та судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 06.08.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі.

Одночасно відповідачеві визначено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія вказаної ухвали суду, разом з копією позовної заяви та додатками до неї, була скерована на ім`я відповідачки ОСОБА_1 , за місцем встановленого зареєстрованого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , разом з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

У відповідності до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 19.08.2024 року особисто отримано копію ухвали судді від 06.08.2024 року, разом з копією позовної заяви та додатками до неї по цивільній справі №947/20418/24.

У судове засідання призначене на 28.11.2024 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином.

Однак, 20.11.2024 року від представника відповідачки надійшла заява про відмову у задоволенні позову з підстав погашення спірної заборгованості.

Також, 121.11.2024 року від представника позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору з підстав погашення відповідачем спірної заборгованості та вирішення питання про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат зі сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом підстави для відкладення судового засідання у відповідності до положень статті 223 ЦПК України не встановлені.

Приймаючи викладене, відсутність підстав для відкладення судового засідання, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, судом було ухвалено здійснити розгляд справи за відсутності сторін по справі в судовому засіданні 28.11.2024 року.

Дослідивши подані до суду документи та оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відсутній предмет спору, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

Об`єктом цивільних правовідносин є матеріальні і нематеріальні блага, з приводу яких виникають цивільні правовідносини.

Види об`єктів цивільних прав визначені ст. 177 ЦК України.

Коло правовідносин, які можуть виникати щодо того чи іншого об`єкту цивільних прав ЦК України не обмежено.

Тобто, учасники правовідносин можуть вступати у будь-які правовідносини щодо певного об`єкту цивільних правовідносин, не заборонені і не обмежені законом.

Зміст таких правовідносин є досить широким та становить усі права та обов`язки їх учасників, визначені договором та законодавством.

Предмет спору не є тотожним предмету позову, яким є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті.

Предметом позову є позовні вимоги.

Предмет спору - є достатньо простим для визначення (з`ясування) та станом на момент виникнення спору є таким, що фактично існує та не може бути заперечений сторонами.

Правове значення категорії предмет спору і пов`язані із цим правові наслідки на час розгляду справи чітко визначені ЦПК України, саме із нею процесуальний закон пов`язує закриття провадження у справі в порядку пункту 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України (відсутність предмету спору, а не предмету позову).

Крім того, суд зазначає, що необхідність запровадження такого правила, встановленого пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України, обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Приймаючи викладене, судом встановлено, що між сторонами виник спір стосовно невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №б/н від 20.04.2019 року, внаслідок чого у ОСОБА_1 виникла заборгованість, яка станом на 29.05.2024 року, становить у розмірі 80715 гривень 82 копійки.

Дані обставини слугували підставою для звернення позивача 27.06.2024 року до суду з даним позовом, провадження за яким відкрито 06.08.2024 року.

19.08.2024 року відповідачкою отримано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом з копією позову та додатками до нього.

В подальшому, відповідачкою ОСОБА_1 надано до суду виписку АТ «Акцент-Банк» по картці виданій на ім`я - ОСОБА_1 , з якої вбачається, що останньою було погашено спірну заборгованість у загальному розмірі 80715,82 грн., а саме шляхом зарахування 09.09.2024 року грошових коштів на рахунок трьома грошовими операціями в сумах 22715,82 грн., 29000,00 грн. та 29000,00 грн.

28.10.2024 року АТ «Акцент-Банк» видано довідку за вих. №ААJ7-VRC1-BJE1-J8D9, якою підтверджується, що відносно клієнта ОСОБА_1 , угода №SAMABWFC0 від 20.04.2019 року, рахунок НОМЕР_1 , закритий з 24.10.2024 року згідно з міжнародних платіжних систем.

Приймаючи викладене, судом встановлено, що відповідачкою після звернення позивача до суду з даним позовом (27.06.2024 року) та після отримання копії позовної заяви по даній справі (19.08.2024 року), а відтак після дізнання про ініційоване відносно неї судове провадження, були вчинені 09.09.2024 року дії з задоволення вимог кредитора шляхом добровільної сплати спірної заборгованості в сумі 80715,82 грн., яка заявлена позивачем до сплати в даній справі, внаслідок чого картка та рахунок відкритий на ім`я відповідачки були закриті позивачем.

На підставі викладеного, приймаючи вирішення сторонами по справі предмету спору щодо невиконаних відповідачем зобов`язань за кредитним договором №б/н від 20.04.2019 року, що виключає подальший спір з приводу стягнення відповідної заборгованості, суд вважає наявними підстави для закриття провадження в цій справі, у зв`язку відсутністю предмету спору.

Частиною 2 статті 255 ЦПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем під час пред`явлення позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №942 від 29.05.2024 року.

Позивачем у поданому клопотанні про закриття провадження у справі заявлено вимогу про стягнення сплаченого судового збору з відповідача, що виключає визнання позивачем факту відшкодування відповідачем понесених позивачем витрат зі сплаченого судового збору під час вчинення ОСОБА_1 дій з добровільної сплати заборгованості за кредитним договором.

Відповідачем в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України також не надано доказів на підтвердження відшкодування позивачеві витрат зі сплаченого останнім судового збору в сумі 3028,00 грн., за даним пред`явленим позовом.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до положень ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Також, згідно з п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» , сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, з аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що компенсація позивачеві сплаченого останнім судового збору під час пред`явлення позову до суду шляхом їх стягнення з відповідача чи шляхом повернення позивачеві сплаченої суми судового збору з державного бюджету, має наслідком від підстав закриття провадження у справі передбачених ч.1 ст. 255 ЦПК України, та в залежності від процесуальної поведінки відповідача та обставин, чи мало місце задоволення відповідачем вимог позивача саме внаслідок відповідного позову позивачем до суду.

Приймаючи викладене, виходячи зі встановлених судом обставин, судом встановлено, що добровільне виконання відповідачем обов`язку зі сплаченого судового збору є наслідком звернення позивача до суду з відповідним позовом, а відтак дії відповідача свідчать про визнання спірної заборгованості та заявлених вимог позивача, однак приймаючи встановлені обставини вбачається, що відповідач добровільно задовольняючи вимоги позивача, не вчинив дій з відшкодування позивачеві понесених витрат зі сплаченого останнім судового збору.

У зв`язку з чим, виходячи з приписі ч.3 ст. 142 ЦПК України, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування понесених останнім витрат зі сплаченого судового збору за пред`явлення даного позову - 3028,00 грн.

Керуючись ст. 141, 142, п.2 ч.1 ст.255, 352-354 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд,

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі №947/20418/24 за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 20.04.2019 року, станом на 29.05.2024 року, у розмірі 80715 гривень 82 копійки закрити.

Роз`яснити сторонам по справі, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11; ) у відшкодування витрат зі сплати судового збору 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Калініченко Л. В.