Справа № 206/5355/24
Провадження № 2/206/1880/24
20 листопада 2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Малихіної В.В.,
при секретареві Тимченко Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Дніпропетровського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 , про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, -
16.10.2024 року Дніпропетровський обласний центр зайнятості звернувся до суду зі вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошові кошти в розмірі 2 750,00 грн., як неправомірно отриману допомогу по безробіттю, а також судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Ухвалою від 17.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явилась, але надала заяву про розгляд без її участі, підтримала позовну заяву та не заперечувала про винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що з 26.04.2024 року відповідач ОСОБА_1 звернувся в Дніпровській філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості з питання працевлаштування.
За наказом позивача від 26.04.2024 року №НТ240429 відповідачу було надано статус безробітного та призначено виплату.
Допомогу по безробіттю відповідач отримував у період з 27.04.2024 р. по 10.07.2024 року.
Відповідач під час перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний, з 01.05.2024 року уклав договір про надання послуг № КВ0105-12 з ТОВ «ФН ПЕРСОНАЛ» про надання вантажно-розвантажувальних послуг з 01.05.2024 р. по 31.05.2024 р, та отримав винагороду в розмірі 620,00 грн. що підтверджується Актом про надання послуг від 14.05.2024 року наданого ТОВ «ФН ПЕРСОНАЛ».
11 липня 2024 року позивачем складено Акт №112/110724 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яким, у тому числі, встановлено факт того, що відповідач був зайнятою особою за договором ЦПХ у ТОВ «ФН ПЕРСОНАЛ» з 01.05.2024, а також зроблено висновок про те, що відповідач, перебуваючи на обліку в позивача як безробітий та отримуючи допомогу по безробіттю, що призвело до порушення ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та обов`язку повернути незаконно отримані кошти.
Наказом Центру N? 609 від 15.07.2024 р. прийнято рішення вжити заходів по стягненню коштів, виплачених як допомога по безробіттю за період з 01.05.2024 по 10.07.2024 року. Центром зайнятості направлено боржнику претензію № 2812 від 16.07.2024 р. на суму 3483 грн. 87 коп. Центром зайнятості направлено боржнику претензію № 2913 від 16.09.2024 р. на суму 2750 грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до п. 1, п. 2 та п. 8 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення»статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
За ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 р. №792, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного, зокрема, в разі досягнення зареєстрованим безробітним встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"пенсійного віку або призначення пенсії за віком на пільгових умовах чи за вислугу років.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 36 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Отже, неповідомлення особою про обставини, які не дають право їй для визнання її безробітною, свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до ч. 3 ст. 36 закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.
Відповідні висновки викладено у постанові ВС від 26.09.2018 року у справі № 545/164/17-ц.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тлумачення даної норми свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14, а також з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати КЦС ВС від 06.02.2019 року, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховуються судом при ухваленні рішення.
Враховуючи наведене, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні відповідного центру зайнятості про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю.
Судом встановлено, що відповідач отримував допомогу по безробіттю за період з 01.05.2024 року по 25.06.2024 року та у цей же час працевлаштувавшись, про що не повідомив центр зайнятості, внаслідок чого відбулася безпідставна виплата забезпечення, що свідчить про недобросовісність з боку відповідача.
Під час дослідження матеріалів даної справи встановлено, що в поданих заявах відповідача про надання статусу безробітного вказано, що такий через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Окрім цього, ознайомлений під підпис з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».
Також, суд з цього приводу наголошує, що правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції Українита законів України. Цей обов`язок закріплений в частині 1 статті 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання.
Таким чином, відповідач за період з 01.05.2024 року по 25.06.2024 року незаконно отримав соціальну допомогу з безробіття в сумі 2 750,00 грн. та на підставі ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» зобов`язана повернути.
Слід зазначити також, що позивач звертався до відповідача з метою досудового врегулювання питання повернення коштів, надіславши відповідачу листа. У матеріалах справи відсутні докази задоволення досудової вимоги позивача.
За встановлених обставин та з урахуванням наведених норм законів, позовні вимоги є обґрунтованими та їх слід задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 141, 247, 258, 259, 354 ЦПК України,
Позовну заяву Дніпропетровського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 , про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпропетровського обласного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю за період з 01.05.2024 по 25.06.2024 року в сумі 2 750,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя: В.В. Малихіна