Номер провадження: 22-ц/813/3164/24
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», за участі третьої особи: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Тополевої Ю.В. 10 жовтня 2023 року у м. Одеса, -

встановила:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із позовною заявою до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якій просив стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду у розмірі 20969,80 грн., та витрати на правову допомогу.

Позов обґрунтований тим, що 21 червня 2023 року о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Одесі по вул. М. Грушевського, звертаючи на вул. Бугаївську, не врахував дорожню обстановку, не зайняв відповідне крайнє положення на проїжджій частині та скоїв зіткнення з велосипедом, який рухався по велосипедній доріжці позначеною розміткою 1.28.1 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив п. 10.4 «Правил дорожнього руху України». Внаслідок ДТП ОСОБА_1 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забоїв та саден кінцівок, саден лівого стегна та лівої гомілки, в/з передпліччя.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року у справі №521/17683/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто у вчиненні вищевказаної ДТП за участі ОСОБА_1 .

Зі схеми місця ДТП від 21 червня 2023 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

ОСОБА_1 стверджував, що внаслідок ДТП йому було заподіяно майнову шкоду у вигляді витрат на лікування та механічних пошкоджень електровелосипеда та мобільного телефону: з метою лікування позивачем 21, 22 та 29 червня 2023 року було придбано лікарські засоби на загальну суму 670,80 грн.; вартість ремонту телефону Iphone склала 4000,00 грн.; вартість матеріального збитку електровелосипеда E-motion відповідно до звіту про незалежну оцінку склала 14799,00 грн.; вартість виконання звіту про оцінку майна склала 1500,00 грн., загальна сума 20969,80 грн., та витрат на правову допомогу, які позивач просив стягнути з відповідача на його користь.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 16 299 грн.

В іншій частинні позовних вимоги відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ТДВ «СК «Альфа-Гарант», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що: позивач не звертався до Товариства із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку із чим позовні вимоги є передчасними та необґрунтованими; позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що він є власником електричного велосипеда; ОСОБА_1 не надав страховику велосипед для огляду у строки, встановлені законом, не зберіг велосипед у такому стані, в якому він знаходився після ДТП.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ТДВ «СК «Альфа-Гарант» підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2023 року о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Одесі по вул. М. Грушевського, звертаючи на вул. Бугаївську, не врахував дорожню обстановку, не зайняв відповідне крайнє положення на проїжджій частині та скоїв зіткнення з велосипедом, який рухався по велосипедній доріжці. позначеної розміткою 1.28.1 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив п. 10.4 «Правил дорожнього руху України». В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Отже, між сторонами виникли зобов`язання у зв`язку із завданням майнової шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто у вчиненні вищевказаної ДТП за участі ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно, наявність вини в діях ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 червня 2023 року, додатковому доказуванню не підлягає.

Внаслідок вищевказаної ДТП ОСОБА_1 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забоїв та саден кінцівок, саден лівого стегна та лівої гомілки, в/з передпліччя, що підтверджується довідкою КНП «Міська клінічна лікарня №1» ОМР від 21 червня 2023 року (а.с. 9).

Позивач стверджував, що з метою лікування ним були понесені витрати на придбання лікарських засобів на загальну суму 670,80 грн., надав суду чеки, однак у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження необхідності придбання вказаних товарів, відсутнє призначення лікаря на їх покупку, з підстав чого суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягали задоволенню.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», поліс №211981764 (а.с. 11).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, зокрема, велосипед, що належить позивачу.

Згідно звіту ТОВ «Експертне бюро «Айстра» №576-ОД/1.3 про незалежну оцінку електровелосипеда E-Motion, ринкова вартість електровелосипеда, до моменту його пошкодження, отримана порівняльним підходом, на дату оцінки складала 21105, 00 грн. Вартість розміру матеріального збитку, спричиненого власнику електровелосипеда E-Motion, без урахування ПДВ на дату оцінки, складала 14799,00 грн. (а.с. 14-27).

Вказаний Звіт сторонами не оскаржувався, клопотання про призначення судової експертизи відповідачем суду першої інстанції не надано.

Крім того, позивач поніс витрати, пов`язані із проведенням експертного дослідження, та сплатив ТОВ «Експертне бюро «Айстра» грошові кошти за проведення дослідження у розмірі 1500,00 грн. (а.с. 28).

Щодо доводів позову ОСОБА_1 про те, що в результаті ДТП був пошкоджений також його мобільний телефон, підтверджених гарантійним талоном та чеком про оплату вартості ремонту мобільного телефону iPhone 11 на суму 4000, 00 грн., то суд першої інстанції не прийняв до уваги вказані документи як докази, оскільки позивачем не було доведено факт належності мобільного телефону, якому було проведено ремонт, саме ОСОБА_1 , та факт спричинення шкоди телефону саме в результаті ДТП, яка сталася 21 червня 2023 року, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог в цій частині було відмовлено.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 29 липня 2019 року по справі № 501/212/17 потерпілий, в силу норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страхову компанію, яка за законом повинна здійснювати страхове відшкодування, так як цей обов`язок покладено саме на водія забезпеченого транспортного засобу.

Статтями 28, 29 Закону №1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком сду першої інстанції про те, що вимоги ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди є законними та обґрунтованими, а тому підлягали задоволенню частково, сумі 14799,00 грн. (розмір матеріальної шкоди, визначений на підставі Звіту ТОВ «Експертне бюро «Айстра»), та в сумі 1500,00 грн., що становить витрати, понесені на визначення розміру матеріального збитку, завданого в результаті ДТП.

Доводи апеляційної скарги представника ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про те, що позивач не звертався до Товариства із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку із чим позовні вимоги є передчасними та необґрунтованими, є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к та від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15, постанові Верховного Суду від 12 лютого 2021 року у справі № 910/6013/20, суди касаційної інстанції зазначали, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не визначено підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування саме звернення позивача з позовом безпосередньо до суду, а не в досудовому порядку.

Виникнення права на отримання страхового відшкодування, само по собі пов`язується не з поданням потерпілим (іншою особою, що має відповідне право) заяви про таке відшкодування, а саме з настанням страхового випадку, що має наслідком виникнення у страховика обов`язку з регламентної виплати в силу закону та на підставі відповідного договору.

Отже, попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах встановленого строку.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 липня 2024 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе