ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року

м. Харків

справа № 646/4628/24

провадження № 22-ц/818/3119/24

провадження № 22-ц/818/3244/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Курила О.М., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 червня 2024 року та за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» на додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 червня 2024 року, ухвалене суддею Шиховцовою А.О.

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення 1-го поверху № 73 площею 59,7 кв.м., частини приміщення № 58 площею 124,0 кв.м. загальною площею 183,7 кв м за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, серія та номер: 159, виданий 01 лютого 2017 року та власником нежитлових приміщень технічного поверху № 22, 25, 3, 4, 1/2 частина приміщень № 19, 20, 20а, 21, 24, 26, 27 в літ. А-14 загальною площею 120,2 кв м за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, серія та номер: 157, виданий 01 лютого 2017 року.

Зазначив, що протоколом загальних зборів ОСББ «Висота» від 18 жовтня 2017 року закріплено рішення про встановлення розміру оплати на утримання будинку та прибудинкової території для власників житлових приміщень (квартир) та нежитлових приміщень у розмірі 3,50 грн за 1 кв м від загальної площі житлового та нежитлового приміщення. Протоколом загальних зборів ОСББ від 13 серпня 2020 року закріплено рішення про встановлення розміру внесків на управління та утримання будинку та прибудинкової території для власників нежитлових приміщень - 4,50 грн за 1 кв м; розміри внесків до ремонтного фонду для власників нежитлових приміщень у розмірі 1,00 грн за 1 кв м. Протоколом засідання правління ОСББ «Висота» № 01/21 від 02 березня 2021 року встановлено новий тариф у розмірі 5,50 грн, розрахований відповідно до кошторису на 2020 рік та прийнятий Загальними зборами співвласників ОСББ «Висота» від 13 серпня 2020 року, встановити з 01 березня 2021 року.

Таким чином, розмір щомісячних внесків відповідача складав: по лютий 2021 року 1 063,65 грн (303,9 кв.м. х 3,50 грн); з березня 2021 року 1 671,45 грн (303,9 кв.м. х 5,50 грн).

Вказав, що включно по березень 2020 року орендар приміщень відповідача за власною ініціативою самостійно сплачував ОСББ «Висота» 281,0 грн за вивіз сміття, у зв`язку з чим у частині спірного періоду, а саме: з серпня 2019 року по березень 2020 року у розрахунках заборгованості відповідача ОСББ «Висота» зменшив щомісячний розмір внесків на зазначені 281,00 грн.

Посилався на те, що ОСОБА_1 впродовж тривалого часу не виконував своїх обов`язків зі сплати внесків на управління та утримання будинку та прибудинкової території та внесків до ремонтного фонду, у зв`язку з чим згідно з розрахунком заборгованості борг за період з 01 вересня 2019 року по 01 квітень 2024 року щодо нежитлового приміщення 1-го поверху № 73 площею 59,7 кв м, частини приміщення № НОМЕР_1 площею 124,0 кв м загальною площею 183,7 кв м нежитлових приміщень технічного поверху № 22, 25, 3, 4, 1/2 частина приміщень № 19, 20, 20а, 21, 24, 26, 27 в літ. А-14 загальною площею 120,2 кв м за адресою: АДРЕСА_1 складає 79 805,00 грн.

Також нарахована сума інфляційного збільшення заборгованості за період з 01 вересня 2019 року по 23 лютого 2022 року та з 01 травня 2023 року по 01 квітня 2024 року в розмірі 6181,08 грн та 3 % річних від простроченої суми за період з 01 вересня 2019 року по 23 лютого 2022 року та з 01 травня 2023 року по 01 квітня 2024 року в розмірі 3100,40 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» заборгованість з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 вересня 2019 року по 01 квітня 2024 року в розмірі 79 805,00 грн, суми інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 6181,08 грн та 3 % річних в розмірі 3100,40 грн за періоди з 01 вересня 2019 року по 23 лютого 2022 року та з 01 травня 2023 року по 01 квітня 2024 року, а разом 89 086,48 грн; стягнути з відповідача судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу розміром 10 000 грн.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 червня 2024 року позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» заборгованість з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 вересня 2019 року по 01 квітня 2024 року в розмірі 79 805,00 грн, а також суму інфляційних втрат у розмірі 6181,08 грн та 3% річних від простроченої суми у розмірі 3100,40 грн за періоди з 01 вересня 2019 року по 23 лютого 2022 року та з 01 травня 2023 року по 01 квітня 2024 року, що складає в загальному розмірі 89 086,48 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Додатковим рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 червня 2024 року заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» про стягнення понесених судових витрат задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн; в іншій частині вимог про відшкодування судових витрат на правову допомогу - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, вирішити питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» подав апеляційну скаргу, в якій просив додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким заяву про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн задовольнити повністю.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що він не отримував від позивача жодних рішень загальних зборів, якими були встановлені розміри внесків на утримання будинку та прибудинкової території та навіть не був жодним чином повідомлений про такі рішення, хоча такі рішення загальних зборів повинні направлятися засобами поштового зв`язку або надаватися під розписку, а отже позивач порушив свій обов`язок та була порушена процедура повідомлення про зміст прийнятих рішень загальних зборів. Зазначив, що жодних вимог щодо сплати внесків і платежів, строку їх сплати, відповідних реквізитів щодо оплати від позивача він ніколи не отримував, тому звернення позивача до суду є передчасним. Посилався на те, що розмір внеску з 2017 року та подальші роки є незатвердженим та не встановленим.

Апеляційна скарга Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано час, який адвокат витратив на дану справу, адже весь процес підготовки позову, документів, виконання всіх процесуальних вимог потребують часу, не зважаючи на складність розгляду справи. Зазначив, що від відповідача не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а також не розглядалось питання щодо майнового стану відповідача. Вважав, що оцінюючи роботу адвоката у 4000,00 грн за витрачені години активної роботи вказує на знецінення судом важливості адвокатської діяльності, роботи адвоката, його практики, досвіду та знань.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» необхідно залишити без задоволення, рішення суду та додаткове рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач порушив свої обов`язки співвласника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота», внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сума витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 4000,00 грн, що визначена виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 373021981 від 05 квітня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення 1-го поверху № 73 площею 59,7 кв м, частини приміщення АДРЕСА_2 на підставі договору дарування, серія та номер: 159, виданий 01 лютого 2017 року та власником нежитлових приміщень технічного поверху № 22, 25, 3, 4, 1/2 частина приміщень № 19, 20, 20а, 21, 24, 26, 27 в літ. А-14 загальною площею 120,2 кв м за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, серія та номер: 157, виданий 01 лютого 2017 року (а.с.8-9).

25 вересня 1997 року співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 створено та зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07 червня 2024 року (а.с.38-41).

Відповідно до п.1.1 Статуту в редакції від 2016 року ОСББ «Висота» створено власниками багатоквартирного будинку, що розташований за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», створення якого затверджено розпорядженням виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів від 25 вересня 1997 року № 703.

Відповідно до п.2.1 Статуту метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.

Пунктом 3.2 Статуту встановлено, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори, які вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання.

Відповідно до п.3.3 Статуту до виключної компетенції загальних зборів належить визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Пунктом 3.11 Статуту передбачено, що рішення загальних зборів оприлюднюється шляхом розміщення його тексту в місцях загального користування будинку.

Згідно з пунктом 3.14 Статуту до компетенції правління ОСББ «Висота» належить здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно із законодавством.

Пунктом 5.2 Статуту встановлений перелік зобов`язань співвласників багатоквартирного будинку, зокрема, співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (а.с.27-32).

Протоколом загальних зборів ОСББ «Висота» від 18 жовтня 2017 року, зокрема, прийнято рішення щодо переліку та розміру внесків на утримання будинку та прибудинкової території на 2017-2018 роки (а.с.17-19).

Протоколом загальних зборів ОСББ «Висота» від 22 червня 2019 року, зокрема, прийнято рішення про затвердження кошторису на 2019 рік (а.с.68-70).

З додатку № 1 до протоколу загальних зборів ОСББ «Висота» від 22 червня 2019 року вбачається, що тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової території становить 3,50 грн за 1 кв м (а.с.20).

Як вбачається зі змісту протоколу загальних зборів ОСББ «Висота» від 13 серпня 2020 року, зокрема, прийнято рішення про встановлення розміру оплати на утримання будинку та прибудинкової території для власників квартир та власників нежитлових приміщень в розмірі 4,50 грн за 1 кв м; розміри внесків до ремонтного фонду 1,00 грн за 1 кв м (а.с.33-36).

Аналогічна інформація викладена в калькуляції на 2020 рік та на 2021 рік (а.с.37, 67).

За розрахунком ОСББ «Висота» ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати внесків на управління та утримання будинку та прибудинкової території та внесків до ремонтного фонду за період з 01 вересня 2019 року по 01 квітень 2024 року складає 79 805,00 грн.

Також ОСББ «Висота» нарахована сума інфляційного збільшення заборгованості за період з 01 вересня 2019 року по 23 лютого 2022 року та з 01 травня 2023 року по 01 квітня 2024 року в розмірі 6181,08 грн та 3 % річних від простроченої суми за період з 01 вересня 2019 року по 23 лютого 2022 року та з 01 травня 2023 року по 01 квітня 2024 року в розмірі 3100,40 грн.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Відповідно до п.1.1 Статуту в редакції від 2016 року ОСББ «Висота» створено власниками багатоквартирного будинку, що розташований за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», створення якого затверджено розпорядженням виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів від 25 вересня 1997 року № 703.

Згідно з частиною першою статті 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Зважаючи на вищезазначене до правовідносин у справі застосовуються положення Закону України «Про об`єднання співвласників в багатоквартирному будинку».

Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

У статті 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

За змістом частин першої другої статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту: шляхом скликання загальних зборів: створювати органи управління та визначати умови їх діяльності та оплати; приймати рішення щодо надходження та витрати коштів об`єднання; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту неподільного і загального майна відповідно до статуту; давати згоду на укладення договорів на виконання робіт та надання послуг для об`єднання відповідно до вимог статті 10 цього Закону; встановлювати розміри платежів, зборів і внесків членів об`єднання, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів; виключати з свого складу членів об`єднання, які не виконують своїх обов`язків; брати на баланс майно об`єднання; для виконання статутних завдань здійснювати необхідну господарську діяльність в порядку, визначеному законом. Доручати правлінню в межах повноважень, визначених статутом: визначати підрядника, укладати договори на управління та експлуатацію, обслуговування і ремонт майна з будь-якою фізичною або юридичною особою відповідно до статуту та законодавства; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів; ініціювати скликання загальних зборів; захищати права, представляти законні інтереси власників в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності; за рішенням загальних зборів та згодою власників приміщень, які не є членами об`єднання, використовувати приміщення в житловому комплексі для потреб органів управління об`єднання.

Статтею 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що ОСББ має право забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків, вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених законом та статутом об`єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань резервного і ремонтного фондів, звертатись до суду з позовом про звернення стягнення на майно власників приміщень, які відмовляються відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим законом та статутом об`єднання платежі, збори і внески, а також відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон № 417-VIII), який регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Частиною першою статті 7 Закону № 417-VIII визначені обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, зокрема: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (частина друга статті 7 Закону № 417-VIII).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 1 статті 7 вказаного Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2статті 7 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц (провадження № 61-14819св2), від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц (провадження № 61-20523св19), від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17 (провадження № 61-13603св19).

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Особа, яка є власником приміщення у будинку, в якому створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об`єднанні, а тому за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку заявлена сума боргу підлягає стягненню.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 522/2173/14 (провадження № 61-21971св18).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Отже, особа, яка є власником (співвласником) квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, у тому числі у якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна відповідно до розміру своєї частки та затверджених тарифів а також сплачувати вартість інших комунальних послуг.

За таких обставин, співвласник житлового приміщення у житловому комплексі, в якому створене Об`єднання несе обов`язок зі сплати внесків відповідно до прийнятих загальними зборами рішень, а також з оплати інших платежів за спожиті житлові або комунальні послуги.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правило статті 526 ЦК України є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За приписами статей 530, 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

ЦК України передбачає спеціальні засоби, які забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань боржником, які є видами забезпечення виконання зобов`язання.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, у будинку АДРЕСА_1 створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота».

Загальними зборами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота», що є вищим органом управління об`єднання, прийняті рішення про встановлення розміру внесків на утримання будинку та прибудинкової території, а також внесків до ремонтного фонду.

Рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» є чинними, а відтак створюють відповідні права і обов`язки. Позивач наділений правом нараховувати плату за утримання будинку та прибудинкової території, а також внесків до ремонтного фонду і вимагати своєчасної оплати, а відповідач, в свою чергу, зобов`язаний дотримуватися прийнятих рішень загальних зборів та здійснювати своєчасну оплату внесків за надані послуги.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що на підставі чинних рішень загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» розмір щомісячного внеску співвласника Об`єднання в період по лютий 2021 року складав 3,50 грн на місяць за 1 кв м площі приміщень, що належать такому співвласнику, з березня 2021 року 5,50 грн на місяць за 1 кв м площі приміщень, що належать такому співвласнику, а отже відповідач мав сплачувати 1063,65 грн (303,9 кв м х 3,50 грн) в місяць по лютий 2021 року та 1671,45 грн (303,9 кв м х 5,50) з березня 2021 року щодо нежитлових приміщень в будинку, які перебувають його власності, однак відповідач неналежним чином не виконував свої зобов`язання як співвласника, своєчасно та у повному обсязі не оплачував обов`язкові внески співвласника, внаслідок чого за період з 01 вересня 2019 року по 01 квітень 2024 року у нього виникла заборгованість у розмірі 79 805,00 грн, що підтверджується відповідним розрахунком суми боргу по внескам ОСОБА_1

Установивши, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» на законних підставах забезпечує надання послуг відповідачу, який є членом цього Об`єднання та власником нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа яких складає 303,9 кв м, проте не виконує своїх зобов`язань зі щомісячної сплати внесків за отримані та спожиті послуги належним чином, внаслідок чого має заборгованість у загальному розмірі 89 086,48 грн, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача цієї суми заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 372/1095/20 (провадження № 61-11971св22).

Доводи ОСОБА_1 про необізнаність про рішень загальних зборів колегія суддів вважає безпідставними, оскільки рішення загальних зборів опубліковуються позивачем відповідно до норм статуту, а саме рішення оприлюднюється шляхом розміщення його тексту в місцях загального користування будинку (п.3.11 Статуту), а направлення відповідачу таких рішень не підпадає під рішення, які мають направлятися засобами поштового зв`язку співвласникам будинку або видаватися під розписку.

Посилання ОСОБА_1 на те, що розмір внеску з 2017 року та подальші роки є незатвердженим та не встановленим також є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Що стосується додаткового рішення колегія суддів виходить з наступного.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).

Матеріали справи свідчать про те, що в суді першої інстанції інтереси Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» представляв адвокат Міліруд Є.О., який діяв на підставі адвокатської угоди № 222012 про надання правничої допомоги від 21 лютого 2022 року, ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1127422 від 24 квітня 2023 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ № 000450 від 13 жовтня 2017 року та вказаним адвокатом було підготовлено позовну заяву, відповідь на відзив, клопотання про розгляд справи без участі позивача.

17 квітня 2024 року між адвокатом Міліруд Є.О. та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Висота» укладено додаткову угоду № 2-12 до адвокатської угоди про надання правничої допомоги № 222012 від 21 лютого 2022 року про те, що вартість послуг за даною угодою визначається сторонами в розмірі 10 000,00 грн, які сплачуються до 30 травня 2024 року.

05 травня 2024 року між адвокатом Міліруд Є.О. та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Висота» складено акт наданих послуг до додаткової угоди № 2-12 від 17 квітня 2024 року, за яким виконавець надав, а клієнт прийняв наступні юридичні послуги, а саме: представництво інтересів клієнта в Червонозаводському районному суді м. Харкова у цивільній справі про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які полягають у наступному: вивчення документів та формування правової позиції; аналіз судової практики по взаємовідносинам даної категорії; підготовка та подача позовної заяви з додатками; підготовка процесуальних документів у вигляді клопотань та заяв по суті справи. Вартість послуг виконавця за цим актом складає 10 000,00 грн.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що справедливим і співмірним буде стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» 4000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судові рішення перевіряються в межах доводів та вимог апеляційних скарг, судова колегія визнає, що судові рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а судових рішень без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційні скарги залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Висота» - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 червня 2024 року та додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 червня 2024 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.М. Курило

О.Ю. Тичкова