Справа № 212/8346/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

суддя - Ведяшкіна Ю.В.

секретар судового засідання - Івашко А.А.

у цивільній справі № 212/8346/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві,

у с т а н о в и в :

23.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з АТ «Криворізький залізорудний комбінат» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві грошові кошти у розмірі 390 500,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування позову зазначено, що протягом 20 років 05 місяців працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, у зв`язку з чим, з вини Відповідача отримав хронічне професійне захворювання, а з 08.07.2024 року йому первинно встановлена ІІІ група інвалідності, з причини професійного захворювання із втратою працездатності 65%, визначено потребу у медикаментозному лікуванні, забезпечення виробами медичного призначення; протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, в умовах вібрації, виробничого пилу, з датою наступного переогляду 10.07.2026 року. Наведені обставини призвели до зміни образу і якості життя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди Позивач оцінив в 390 500 грн., тобто 55 мінімальних розмірів заробітної плати ( 55 х 7100,00 грн.).

27.08.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

20.08. 2024 року представник відповідача надала відзив, в якому просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на відсутність вини Відповідача, відсутність протиправної поведінки Відповідача, зазначивши, що Позивач щороку визнавався придатним, на здоров`я не скаржився, у лікарів не було зауважень до його стану здоров`я. Крім того, Позивач був забезпечений колективними та індивідуальними засобами захисту, оскількм все гірниче обладнання, яке в процесі роботи утворює пил, обладнується пиловловлюючими пристроями, та умови праці, в яких працював Позивач, є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземним способом, в результаті чого на робочому місці параметри шкідливих факторів перевищували гранично-допустимий рівень, про що позивач був повідомлений та погоджувався на такі умови праці, у зв`язку з чим отримував пільги. Крім того, вважає розмір моральної шкоди, заявлений Позивачем значно завищеним та вважає, що сума грошового відшкодування моральної шкоди підлягає оподаткуванню у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, що Позивач перебував в трудових відносинах з підприємством відповідача та в період часу з 22.02.2002 року по 09.10.2002 року працював гірником шахти «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізорудком»; з 09.10.2002 року по 02.08.2022 року гірником очисного забою шахти «Родіна» АТ «Кривбасзалізорудком» з повним робочим днем, в умовах впливу шкідливих факторів ( а.с. 7-12).

Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА № 130132 від 01.08.2024 року позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності з датою переогляду 10.07.2026 року. Визначено потребу у санітарно-курортному лікуванні, медикаментозному лікуванні, забезпечення виробами медичного призначення (а.с.27).

Відповідно до довідки МСЕК 12 ААГ №573772 від 01.08.2024 року позивачу ОСОБА_1 з 08.07.2024 року первинно встановлено третю групу інвалідності, визначено необхідність у спостереженні сімейного лікаря, невролога, протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, в умовах вібрації, виробничого пилу. Дата переогляду 10.07.2026 року (а.с. 27,28).

01.05.2024 року складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) ОСОБА_1

1. Радикулопатія попереково-крижова L5, L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м?язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня).

2. Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдром вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях.

3. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня.

Зазначений Акт був складений на підставі інформаційної довідки про умови праці від 22.11.2022 №ДН/4.6.2/7539-22, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248.

Обставиною виникнення профзахворювань ОСОБА_1 стало: працюючи підземним гірником очисного забою дільниці №5 шахти «Криворізька» («Родіна») ПАТ «КРИВБАСЗАЛІЗОРУДКОМ» та АТ «КРИВБАСЗАЛІЗОРУДКОМ» у період з 09.10.2002 по 31.05.2022, ОСОБА_1 в підземних умовах шахти виконував комплекс робіт під час очисного виймання корисної копалини: керував скреперними лебідками під час скреперування гірничої маси поза зоною вибою, проводив кайлування гірничої маси та подрібнення великих шматків; підкидав гірничу масу на скреперну доріжку, кріпив лебідку, закріплював і перевішував блочки, перевіряв заземлення, сточував і міняв канати, брав участь у монтажі, демонтажі, перенесені та ремонті обладнання.

В підземних умовах шахти умови праці характеризувалися тривалим виконанням робіт у незручній робочі позі, вимушеній робочій позі, тривалість знаходження в яких перевищувало санітарні норми. Також робота характеризувалася нахилами тулуба (вимушені, більше 30°) більше норми.

Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив аерозолів фіброгенної дії, та рівнів вібрації локальної, що перевищували нормативні значення.

Причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) стало:

Важкість праці:

періодичне перебування у незручній робочій позі 30% зміни при нормі до 25%;

періодичне перебування у вимушеній робочій позі 15% зміни при нормі до 10 %;

нахили тулуба (вимушені, більше 30°) 212 разів за зміну, при нормі - 51-100 разів; згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України №248 від 08.04.2014.

Вібрація локальна:

Еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 0,6-1,9 дБ перевищував допустими рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» та складав 76,6-77,9 дБ при ГДР - 76 дБ.

Пил переважно фіброгенної дії:

Концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,8 разів (3,6 мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3) згідно наказу МОЗ України від 14.07.2020 №1596 «Про затвердження гігієнічних регламентів допустимого вмісту хімічних і біологічних речовин у повітрі робочої зони» (а.с.17-22).

Професійне захворювання ОСОБА_1 підтверджується виписками-епікризами, виписками з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.30-49).

Частиною 4 ст. 43 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У ст. 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Ст. 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, ч.3-5 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Конституційний Суд України у пункті 4.1 Рішення від 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004 за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні і фізичні страждання. Втрата працездатності, яка встановлена висновком медико-соціальною експертною комісією, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено.

Отже, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем, як роботодавцем, на якого покладається обов`язок забезпечувати безпечні і нешкідливі умови праці, права позивача на належні, безпечні і здорові умови праці, що полягало у виконанні робіт у небезпечних для здоров`я умовах, яке призвело до заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, порушення нормальних життєвих зав`язків, з причини отримання внаслідок наведених факторів професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності на 65% та встановлення ІІІ групи інвалідності з переоглядом 10.07.2026 року, що вимагає постійного лікування, тобто суд вважає доведеним наявність моральної (немайнової) шкоди; доведеним обов`язок саме відповідача, як заподіювача такої шкоди по її відшкодуванню; доведеним наявність причинного зв`язку між шкодою і діями (бездіяльністю) відповідача та права позивача на відшкодування такої шкоди.

При цьому посилання представника відповідача на наявність Окремої думки до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) (а.с. 23-24), суд до уваги не приймає, оскільки вважає доводи, наведені в Окремій думці такими, що не відповідають встановленим по справі обставинам;

Посилання представника відповідача на п. 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), в якому зазначено, що неможливо визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, суд до уваги не приймає, оскільки позов заявлено не до посадової особи підприємства, а до юридичної особи.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, яку він оцінив в 390500,00 грн., враховуючи період роботи позивача на підприємства відповідача в шкідливих умовах, який становить 19 років та 07 місяців, характер отриманих позивачем професійних захворювань, відсоток втрати працездатності, який позивачу первинно встановлений у 65%, встановлення позивачу у зв`язку з наявністю наведеного професійного захворювання ІІІ групи інвалідності з переоглядом 10.07.2026 року; тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком грошового відшкодування завданої моральної шкоди та задовольняє позов частковому задоволенню в розмірі 300 000 грн. яка оподаткуванню не підлягає, в іншій частині позов задоволенню не підлягає за необґрунтованістю.

Оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання чинним законодавством не передбачено (постанова Верховного Суду від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21), тому зазначена сума відшкодування підлягає стягненню з відповідача без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави

судовий збір в сумі 3000,00 гривень.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст.4,5,6 - 13, 76-81, 89, 137-141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 300 000,00 (триста тисяч) гривень без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовій збір в розмірі 3000,00 гривень.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» , адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, буд. 1-А.

Повний текст рішення складено 25.11.2024 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна