Справа № 161/238/24 Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В.
Провадження № 22-ц/802/742/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Власюк О.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника недієздатної особи ОСОБА_2 ,

представника Управління охорони здоров`я Луцької міської ради Антонюк Л.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління охорони здоров`я Луцької міської ради, про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, яку обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його рідним братом. Особа є інвалідом І-А групи, має локалізовану (фокальну) (парціальну) симптоматичну епілепсію та епілептичні синдроми з комплексними парціальними судомними нападами, тетрапарез, генералізована симптоматична епілепсія з частими поліморфними нападами. Потребує постійного стороннього догляду, оскільки не може висловлювати свої думки, позбавлений здатності контролювати свої дії, не може обслуговувати себе в побуті. Має затримку психоемоційного розвитку.

Покликаючись на викладені обставини, заявник просить суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, встановити над ним опіку та призначити йому опікуна.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2024 року заяву задоволено частково.

Ухвалено визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним.

Строк дії рішення про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним встановлено у 2 роки з дня набрання рішенням законної сили.

В задоволені решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції, в частині відмовлених вимог заяви, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким його заяву задовольнити в повному об`ємі.

Рішення суду, в частині визнання ОСОБА_3 , недієздатним, жодною із сторін не оскаржується, а тому рішення суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга піддягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом І-А групи, має локалізовану (фокальну) (парціальну) симптоматичну епілепсію та епілептичні синдроми з комплексними парціальними судомними нападами, тетрапарез, генералізована симптоматична епілепсія з частими поліморфними нападами, затримку психоемоційного розвитку (а.с. 9,10,12, 15).

Згідно з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 листопада 2021 року ОСОБА_3 було визнано недієздатним строком на два роки, його опікуном призначено ОСОБА_4 (а.с.16). На час подачі розглядуваної заяви строк дії рішення минув.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 122 від 06 травня 2024 року Волинської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді глибокої розумової відсталості. Особа не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Ознаки значного поліпшення стану здоров`я чи одужання ОСОБА_3 відсутні (а.с.36-37).

Управлінням охорони здоров`я Луцької міської ради на адресу суду надано подання про встановлення опіки над ОСОБА_3 та призначення його опікуном ОСОБА_1 (а.с.48-50).

Згідно з наданими матеріалами та поданням Управління охорони здоров`я Луцької міської ради умови проживання майбутнього опікуна та недієздатної особи вивчені, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2024 року визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним, рішення суду в цій частині не оскаржується.

Відмовляючи у задоволенні заяви, в частині призначення заявника опікуном, суд першої інстанції вказав про сумніви у щирості бажання ОСОБА_1 здійснювати опіку над недієздатним братом. На думку суду, бажання фактично спрямоване на створення штучних передумов для отримання відстрочки від виконання військового обов`язку.

Такі висновки судом першої інстанції зроблені передчасно без з`ясування усіх обставин справи, що є підставою для скасування в оскарженій частині рішення суду.

Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

Відповідно до ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.

Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Судом встановлено, що заявник є рідним братом недієздатного ОСОБА_3 та здійснює за ним постійний догляд. Мати заявника та недієздатного - ОСОБА_4 , яка була призначена опікуном, більше двох років перебуває за кордоном, саме у Австрії. Метою перебування ОСОБА_4 за кордоном є бажання заробити кошти для утримання своєї сім`ї, а зокрема: недієздатного сина ОСОБА_3 , який потребує значних матеріальних коштів на своє утримання (ліки, засоби гігієни, харчування).

Батько сторін не цікавиться життям своїх синів, живе окремо та не надає жодної допомоги хворому сину.

З подання органу опіки та піклування про призначення опікуна вбачається, що ОСОБА_1 постійно піклується про брата, здійснює за ним догляд, допомагає у виконанні побутових робіт. ОСОБА_1 згідно представлених довідок під диспансерним та консультативним наглядом у лікаря-психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий. За станом здоров`я може бути опікуном.

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді представник управління охорони здоров`я підтримала висновок, пояснила, що управління охорони здоров`я знає цю сім`ю як таку, що здійснює догляд за недієздатним, догляд за братом в останній період здійснює ОСОБА_1 , оскільки мати недієздатного проживає за межами України, а батько життям синів не цікавиться.

Всупереч вимог пункту 3 частини 4 статті 265 ЦПК України, Луцький міськрайонний суд не навів у рішенні мотивованої оцінки подання про призначення опікуном ОСОБА_1 та не зазначив, з яких підстав суд не погоджується з обставинами, викладеними у вказаних документах та відхиляє їх.

Згідно з приписами частини 3 статті 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Визначальним при вирішенні питання щодо можливості призначення опікуном є врахування особистих стосунків, можливості виконувати обов`язки опікуна.

У суді апеляційної інстанції заявник пояснив, що недієздатний та він мають налагоджені стосунки, недієздатний ОСОБА_3 «слухається» його.

Висновок суду першої інстанції обґрунтований виключно посиланням на сумніви суду у щирості бажання ОСОБА_1 бути опікуном у зв`язку з тим, що він є особою призовного віку. В оскарженому рішенні Луцький міськрайонний суд не зазначив тих норм матеріального права, які забороняють призначити опікуном недієздатного особу чоловічої статі призивного віку, також не обґрунтував у зв`язку з чим в суду виникли сумніви у щирості намірів потенційного опікуна.

Статтею 64 ЦК України визначено виключний перелік обставин, за яких особа не може бути призначена опікуном чи піклувальником. Згідно з положеннями цієї статті, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа, яка позбавлена батьківських прав або ж якщо поведінка та інтереси такої особи суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування.

Норми Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію не містять положень щодо заборони призначати опікунами осіб чоловічої статі призивного віку.

Необхідно зазначити, що даний час заявнику повних 23 роки, та він не підпадає під мобілізацію, оскільки особи чоловічої статі підпадають під мобілізацію саме з 25 років.

При розгляді справи не встановлено обставин, які вказують на те, що поведінка ОСОБА_1 , який виявив бажання бути опікуном, суперечить інтересам недієздатного ОСОБА_3 ..

При розгляді справи суд першої інстанції не встановив усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, не надав належної правової оцінки поданим доказам, не врахував особливостей даної справи та тих обставин, у зв`язку з якими заявник просить призначити його опікуном, не звернув уваги на характерність захворювання недієздатної особи та рекомендацій лікарського висновку щодо особливостей належного догляду за цією особою та прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви в частині призначення опікуна, тому рішення суду першої інстанції, в оскарженій частині, належить скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_3 ..

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2024 року, в оскарженій частині, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Встановити над недієздатним ОСОБА_3 опіку.

Призначити опікуном недієздатного ОСОБА_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: