Ухвала

26 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 724/1427/24

провадження № 61-15451ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року у складі колегії суддів: Кулянди М. І., Литвинюк І. М., Перепелюк І. Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивований тим, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 27 червня 2023 року визнано за позивачем право власності на 1/2 частку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та по 1/2 часки на магазин - буфет за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності набуте позивачем на частку майна підлягає обов`язковій реєстрації. Для цього необхідно зробити поточну інвентаризацію нерухомого майна з метою виготовлення інвентаризаційної справи та внесення відомостей до ЄДЕС у сфері будівництва. Відповідачці було направлено 22 лютого 2024 року повідомлення про те, що 01 березня 2024 року об 11:00 год. заплановано виїзд експерта для проведення відповідних дій. Однак, відповідачка відмовилася надати доступ до нерухомого майна експерту для проведення замірів, а тому позивач позбавлений можливості провести реєстрацію своєї частки майна.

ОСОБА_1 просив зобов`язати ОСОБА_3 забезпечити фізичній особі підприємцю ОСОБА_4 або іншому спеціалізованому експерту з технічної інвентаризації нерухомого майна, визначеному ОСОБА_1 , вільний доступ до нерухомого майна, а саме: домоволодіння з господарськими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та магазину - буфету за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення замірів та інвентаризаційного обстеження даного майна у визначений експертом день та час. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 липня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_3 забезпечити фізичній особі підприємцю ОСОБА_4 або іншому спеціалізованому експерту з технічної інвентаризації нерухомого майна, визначеному ОСОБА_1 , вільний доступ до нерухомого майна, а саме: домоволодіння з господарськими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та магазину - буфету за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення замірів та інвентаризаційного обстеження даного майна у визначений експертом день та час. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області 10 липня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

16 листопада 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду;

апеляційний суд не обґрунтував, чому саме наявність відмови у державній реєстрації права власності має бути підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та чому відмова відповідача надати доступ до об`єкту права власності має бути підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та чому відмова відповідача надати доступ до об`єкту права власності позивача для здійснення замірів та виготовлення технічної документації на об`єкт нерухомого майна не є самостійною підставою звернення з позовом до суду з метою захисту своїх прав від порушення з боку відповідача;

одним із способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує - усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Підставою для такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 761/5115/17;

право позивача на вчинення будь-яких дій стосовно нерухомого майна, набутого за час шлюбу, в тому числі право на проведення інвентаризаційного обстеження, ніяк не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності відмови державного реєстратора чи будь-якого іншого суб`єкта владних повноважень;

у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зроблено висновок про те що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (частина друга статті 386 ЦК України);

у постанові апеляційний суд не надав належної оцінки доказам факту відмови в наданні допуску до нерухомого мана, не виконав вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи, не надав оцінки доказам та поясненням позивача;

позивачем у позові та відзиві на апеляційну скаргу наголошувалось, що в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва відсутні відомості про об`єкти нерухомого майна, а саме: домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , оскільки сторонами не проводилась технічна інвентаризація таких об`єктів та відповідно не вносились дані про технічні характеристики цих об`єктів нерухомого майна до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про зобов`язання зобов`язання відповідача забезпечити фізичній особі підприємцю ОСОБА_4 або іншому спеціалізованому експерту з технічної інвентаризації нерухомого майна вільний доступ до нерухомого майна.

Ця справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої, апеляційної чи касаційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков