Провадження № 2/686/4972/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У червні 2024 року АТ «Сенс Банк» звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 253562,47 грн., в обґрунтування якого вказав, що 28.07.2021 року ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631740487. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту.

Однак, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 17.07.2023 року заборгованість за кредитним договором становить 253562,47 грн., яка згідно з розрахунком заборгованості складається з: простроченого тіла кредиту 126178,82 грн., відсотків за користування кредитом 26173,13 грн., тіла кредиту 97805,87 грн., відсотків за прострочене тіло кредиту 3404,65 грн., у зв`язку з чим позивач змушений звертатися до суду з вимогою про стягнення зазначеної заборгованості та відшкодування судових витрат.

Ухвалою суду від 03.07.2024 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному позовному провадженні.

19.09.2024 року до суду надійшов відзив на позов, у якому заперечуються позовні вимоги з огляду на відсутність погодження відсоткової ставки, відсутність домовленості щодо договірного списання відсотків, та банківських платежів, неприйняття банком оферти клієнта.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу без виклику сторін, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки до суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 28.07.2021 року акціонерним товариством «Альфа банк» та ОСОБА_1 була укладена угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії на підставі паспорта споживчого кредиту підписаного позичальником.

Згідно умов кредитування, визначених у паспорті споживчого кредиту, позичальнику був встановлений ліміт кредиту в сумі 151000,00 грн. із сплатою процентів за договором в розмірі 35.99% річних, строк кредитування визначений 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов Договору (розділ 3 паспорту споживчого кредиту).

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.

Порядок повернення кредиту був погоджений шляхом внесення щомісячних платежів не менших ніж сума обов`язкового мінімального платежу у розмірі 5% від суми заборгованості (п. 5 паспорту споживчого кредиту).

Згідно паспорту споживчого кредиту сума щомісячного платежу становить 958 грн., орієнтовна реальна річних 39.59% в рік.

Відповідно до умов договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та умовах, визначених договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором.

Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав та надав останньому доступ до відновлювальної кредитної лінії із встановленим кредитним лімітом. В свою чергу, на думку позивача, відповідач своїх зобов`язань перед банком не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором №631740487 станом на 17.07.2023 у розмірі 253178,82 грн.

Як убачається із розрахунку заборгованості за цим кредитним договором відсотки за користування кредитом нараховувались за період з 28.07.2021 по 17.07.2023 та списувались банком впродовж цього періоду.

З метою досудового врегулювання спору на адресу позичальника 25.01.2024 року банком направлено вимогу щодо виконання договірних зобов`язань у сумі 253562,47 грн., проте дану вимогу залишено відповідачем без реагування, а утворена заборгованість залишилась непогашена.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із досліджених судом доказів встановлено, що в матеріалах справи відсутні підписана відповідачем оферта про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», згідно якої відповідач мав підтвердити укладення договору між ним та АТ «Альфа-Банк» на умовах, що викладені в публічній пропозиції.

Окрім того, позивачем не надано безпосередньо укладеного між сторонами кредитного договор у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами.

Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. (Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в постанові від 23.05.2022 у справі №393/126/20)

Позивачем на підтвердження заявлених вимог представлено тільки виписку по рахунку, за якою вбачається списання сум відсотків, комісій та інших платежів банком. В той же час матеріалами справи не підтверджено та представником відповідача заперечено погодження права банку на договірне списання зазначених сум.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про платіжні послуги» стягувач несе відповідальність за обґрунтованість примусового списання (стягнення).

Представлена позивачем виписка по рахунку не містить інформації щодо порядку здійснених обрахунків.

Також, суду не надано жожних доказів на підтвердження видачі кредиту.

Проаналізована судом виписка по банківському рахунку відповідача підтверджує самостійне списання позивачем відсотків, комісій за користування кредитом, тоді як відсутні письмові докази на підтвердження повноважень банку на вказані дії; письмове доручення відповідача на списання відсотків, комісій, штрафів відсутнє.

Надані представником позивача документи підтверджують лише умови кредитування, але вони не є належними та допустимим доказами щодо виконання кредитором обов`язку з надання кредитних коштів шляхом їх перерахування на рахунок ОСОБА_1 за вказаним договором.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

За загальним правилом, належними та допустимими доказами на підтвердження обставини видачі кредитних коштів позичальнику є первинні бухгалтерські документи про видачу готівки або перерахування коштів.

Водночас у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 654/4006/14-ц (провадження № 61-2247св18), від 30 червня 2020 року в справі № 554/12083/15 (провадження № 61-2049св19) та від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21) суд касаційної інстанції також виходив із того, що виписки із банківських рахунків можуть бути належними і допустимими доказами надання кредитних коштів позичальнику.

Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських та платіжних документів, а також доказів щодо наявності у відповідача на момент пред`явлення позову непогашеної (не списаної) заборгованості перед кредитором.

Суд наголошує, що позивач як учасник судового процесу несе ризики, пов`язані з реалізацією або не реалізацією наданих йому процесуальних прав та обов`язків.

Позивач розпорядився наданими йому процесуальними правами на власний розсуд шляхом надання тих доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, які він уважав за потрібне.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволеню, заявлені вимоги безпідставні та необґрунтовані належними та допустимими доказами, а тому в задоволені позову слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову судовий збір покладається на сторону, яка його понесла, та стягненню з відповідача не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 12, 13, 81, 263 265, 274,280-282 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 611, 625, 1054 ЦК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в загальному порядку протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сергій Стефанишин