СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17119/24

пр. № 2/759/5358/24

30 жовтня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Кривонос Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договорів підряду недійсними,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі

у серпні 2024 р. позивач звернувся із позовними вимогами про визнання недійсним договору підряду №27/12 від 27.12.2010, укладеного між ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 (від імені яких діяв ОСОБА_7 ) та ФОП ОСОБА_4 , договору підряду №01/10 від 01.10.2010, укладеного між ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 (від імені яких діяв ОСОБА_7 ) та ФОП ОСОБА_3 , договору підряду №30/06 від 30.06.2011, укладеного між ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 (від імені яких діяв ОСОБА_7 ) та ФОП ОСОБА_2 , поновлення строку позовної давності, стягнення судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в січні 2010 р. між позивачем, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір щодо реалізації спільного проекту по реконструкції нерухомого майна та його подальшої експлуатації, предметом якого є реконструкція об`єкту нерухомості (приміщення гуртожитку, літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1 ) за рахунок реалізації сторонами спільних зусиль та спільного фінансування витрат, необхідних для здійснення реконструкції та подальшої експлуатації нерухомого майна. Об`єкт нерухомості належить подружжю ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності. Позивач, як інвестор, зобов`язався спільно із замовниками ( ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ) взяти участь у виборі та пошуку забудовника, а також нести усі витрати з реалізації спільного проекту. На виконання вказаних зобов`язань за вказаним договором позивач здійснив виплати на реконструкцію приміщення гуртожитку в період з січня 2010 р. по грудень 2011 р. на загальну суму в розмірі 2075000 грн. 00 коп. У подальшому, замовники від імені яких діяв представник ОСОБА_7 , уклали договори підряду, а саме 27.12.2010 укладено договір №27/12 з ФОП ОСОБА_4 , 01.10.2010 укладено договір №01/10 з ФОП ОСОБА_3 , 30.06.2011 укладено договір №30/06 з ФОП ОСОБА_2 . За вказаним договорами підряду підрядники начебто виконали роботи з реконструкції та ремонту житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого сторони склали та підписали відповідні акти. 15.02.2013 між ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Білоптторг» укладено договори уступки вимоги (цесії), відповідно до яких останній набув право вимоги за договорами підряду. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.12.2013 солідарно стягнуто з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на користь ТОВ «Білоптторг» суму заборгованості у розмірі 15913688 грн. 73 коп. за проведення ремонтно-будівельних робіт в приміщеннях гуртожитку, яка виникла на підставі договорів підряду. Боргові зобов`язання, які виникли у ОСОБА_6 , ОСОБА_5 впливають на обов`язок позивача щодо сплати коштів, адже, як зазначає позивач, він повинен частково покрити боргові зобов`язання останніх, відповідно до п. 4.6 договору інвестування. Спірні договори підлягають визнанню недійсними, оскільки укладені без погодження з позивачем як інвестором, що є порушенням вимог п. 2.3 договору інвестування. Також спірні договори укладені в результаті злочинної домовленості представника однією сторони з іншою, а саме представником ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 . Такі договори укладені з метою заволодіння грошовим коштами ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , а не належного виконання зобов`язань кожною зі сторін. Договори підряду укладені без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися договорами, а тому є фіктивним. Після відкликання довіреностей на повіреного ОСОБА_7 , ним було підписано акти до договору підрядів. Усі документи від імені та в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_5 підписані в порушення вимог ст. 1006 ЦК України та не були довірителям. Договори підлягають визнанню недійсними на підставі ч. 1, ч. 3 ст. 215, ч. 1, ч. 3 ст. 203 ЦК України. Також підлягає поновленню позовна давність, оскільки Верховним судом у вересні 2020 р. скасовано рішення у справі №759/8201/16-ц про визнання недійсними договорів підряду, в результаті чого відновилась чинність оспорюваних договорів. У даній справі позивач не був стороною, не мав можливості своєчасно дізнатись про рішення суду у даній справі. Крім того, з 12.03.2020 по даний час строки позовної давності продовжені на підставі п. 12, п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

07.10.2024 представник відповідача ОСОБА_4 подала відзив на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог просить відмовити з підстав їх необґрунтованості, недоведеності, безпідставності, поданих поза строком позовної давності. Зазначає, що позовна заява не містить обґрунтування та підтвердження наявності порушеного права позивача у спірних правовідносинах. Посилання позивача на умови договору інвестування, відповідно до якого останній має право проводити дії щодо вибору будівельних організацій, не відповідають умовам п. 2.3 договору інвестування, оскільки не містить обов`язку та порядку дій сторін. Наразі, рішенням суду відмовлено в стягненні коштів з ОСОБА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Дійсність оспорюваних договорів підряду як і повноваження по довіреності на їх підписання та відсутність змови представника сторони з іншою стороною підтверджені постановами Верховного суду у справі №759/8201/16-ц, №759/25757/21 про визнання договорів підряду недійсними, які є преюдиційним для даної справи. Договір доручення, довіреність не оспорені та дійсні в момент їх дії, положення ст. 1006 ЦК України порушені не були. У судовому порядку (справа №759/25757/21) вирішувалось питання щодо визнання недійсним договорів підряду, сторонами яких були ті самі учасники, крім позивача, у задоволені позовних вимог відмовлено. У даній справі наводились однакові твердження про фіктивність оспорюваних договорів. Укладаючи договори підряду, сторони правочину діяли на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством, маючи необхідний обсяг повноважень, на підставі вільного волевиявлення, що відповідало їх внутрішній волі та з реальним настанням правових наслідків. Позивач, звертаючись до суду з позовом, пропустив строк позовної давності, який закінчився ще до початку карантину та військового стану, про існування оскаржуваних договорів він дізнався в 2016 році (а.с. 216-250 т. 1, а.с. 1-27 т. 2).

30.10.2024 представник відповідача ОСОБА_5 подав відзив на позовну заяву, позовні вимоги визнає. Зазначає, що дійсно, між ОСОБА_7 , який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , було укладено спірні договори підряду, відповідно до умов яких ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 нібито провели роботи з реконструкції та ремонту житлових приміщень гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого між підрядниками та повіреним складено акти приймання виконаних робіт. При цьому, укладаючи в січні 2010 р. з позивачем, ОСОБА_6 договір щодо реалізації спільного проекту по реконструкції нерухомого майна та його подальшої експлуатації, сторони, відповідно до п. 2.3 договору повинні були разом вибирати підрядні організації, які в подальшому мали проводити ремонтні роботи. Вказаний пункт договору спрямований на захист інвестора від нецільового, необґрунтованого витрачання коштів, які ним також інвестуються. Фактично відбулося порушення договірного порядку укладення спірних договорів, що спричинило порушення прав позивача, як інвестора. У лютому 2022 р. сторонами підписано протокол перемовин щодо виконання договору від 12.01.2010, відповідно до якого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 визнали факт порушення договірних відносин по договору інвестування в частині укладення спірних відносин без згоди позивача. Також укладено додаткову угоду №2 до договору інвестування, відповідно до якої збільшено розмір частки у праві власності, яка переходить до позивача після ремонту та реконструкції об`єкту. З іншими доводами позовних вимог відповідач також погоджується (а.с. 47-53 т. 2).

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду

відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2024 справу розподілено на суддю ОСОБА_8 (а.с. 156-157 т. 1).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2024 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 160-161 т. 1).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2024 задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 203-204 т. 1).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.10.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 58 т. 2).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, 29.10.2024 надіслав заяву про проведення підготовчого судового засідання за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, 28.10.2024 подала заяву про відкладення судового засідання.

Інші відповідачі, представники відповідачів в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ІІІ. Фактичні обставини справи

12.01.2010 між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (замовники) та ОСОБА_1 (інвестор) укладено договір (а.с. 12-13 т.1), предметом якого є реконструкція об`єкту нерухомості (приміщення гуртожитку літ »А», за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить замовникам на праві спільної сумісної власності) за рахунок реалізації сторонами спільних зусиль та спільного фінансування витрат необхідних для здійснення реконструкції та подальшої експлуатації нерухомого майна (п. 2.1 договору).

Пунктом 2.3 даного договору зазначено, що в рамках виконання умов вказаного договору замовники зобов`язуються забезпечити реконструкцію та ремонт об`єкту нерухомості в порядку, визначеному законом.

Інвестор зобов`язується здійснювати фінансування робіт з реконструкції в порядку та на умовах, визначених даним договором, в тому числі у відповідності до укладених в подальшому додаткових угод до даного договору (п. 4.1).

Також суди встановили, що 06.07.2010 ОСОБА_6 , ОСОБА_5 уповноважили ОСОБА_7 довіреністями, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В. С., номер у реєстрі нотаріальних дій за №4008, №4009 відповідно (а.с. 17-18 т. 1).

Вказаними довіреностями ОСОБА_7 уповноважили представляти інтереси як власника (співвласника) житлових приміщень гуртожитку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , перед усіма фізичними і юридичними особами, вчиняти наступні юридично значимі дії, пов`язані з вищевказаним належним їй майном, а саме представляти її інтереси у відповідних організаціях, установах, органах та на підприємствах, зокрема проектних та будівельних організаціях, органах архітектури, пожежної охорони, в органах внутрішніх справ, прокуратури, дізнання та досудового слідства тощо; у відповідних житлово-експлуатаційних конторах з правом укладання договору про участь в експлуатаційних витратах та утриманні житлового будинку, в управлінні державної пожежної охорони, в Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», санепідемстанціях міста Києва, органах місцевого самоврядування, управлінні газового господарства ВАТ «Київгаз», АЕК «Київенерго», ВАТ АК «Київводоканал», ВАТ «Укртелеком», в судових та інших установах, організаціях, підприємствах у відповідності з діючим законодавства.

01.10.2010 між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , в особі уповноваженого представника ОСОБА_7 , який діяв на підставі довіреностей від 06.07.2010, та ФОП ОСОБА_3 укладено договір підряду № 01/10 (а.с. 48-50 т. 1), відповідно до якого підрядник зобов`язався виконати комплекс робіт з реконструкції та ремонту житлових приміщень гуртожитку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Пунктом 1.2 договору № 01/10, перелік робіт, передбачених цим договором, включає: капітальний ремонт приміщень блоків № 18, 19, 20; ремонт фасаду; заміна вікон; прокладання ліній електропостачання; електромонтажні роботи; заміна зовнішніх мереж водопостачання; заміна зовнішніх мереж електропостачання.

27.12.2010 між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , в особі уповноваженого представника ОСОБА_7 , який діяв на підставі довіреностей від 06.07.2010, та ФОП ОСОБА_4 укладено договір підряду № 27/12 (а.с. 70-72 т. 1), відповідно до умов якого підрядник зобов`язався виконати комплекс робіт з реконструкції та ремонту житлових приміщень гуртожитку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Пунктом 1.2 договору № 27/12, перелік робіт, передбачених цим договором, включає: капітальний ремонт приміщень блоків № 10, 11, 12, 15, 17, 25; капітальний ремонт сходової клітини № 2; заміна системи опалення.

30.06.2011 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , в особі уповноваженого представника ОСОБА_7 , який діяв на підставі довіреностей від 06.07.2010, та ФОП ОСОБА_2 укладено договір підряду № 30/06 (а.с. 24-26 т. 1), відповідно до якого підрядник зобов`язався виконати комплекс робіт з реконструкції та ремонту житлових приміщень гуртожитку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Пунктом 1.2 договору № 30/06, перелік робіт, передбачених цим договором, включає: капітальний ремонт приміщень блоків № 8, 21, 24, 25, 28, 29, 30; заміна систем водопостачання та каналізації об`єкту.

На підтвердження факту виконання робіт за договорами підряду складені акти приймання виконаних будівельних робіт, а саме: з ФОП ОСОБА_4 : від 31 березня 2011 року № 4, від 31 березня 2011 року № 5, від 29 квітня 2011 року № 6, від 31 травня 2011 року № 7, від 30 грудня 2011 року № 12, від 29 лютого 2012 року № 15, від 30 квітня 2012 року № 17, від 31 серпня 2012 року № 23 (а.с. 73-91 т. 1); з ФОП ОСОБА_3 : від 29 жовтня 2010 року № 1, від 31 січня 2011 року № 2, від 28 лютого 2011 року № 3, від 31 травня 2012 року № 18, від 31 травня 2012 року № 19, від 31 травня 2012 року № 20, від 31 травня 2012 року № 21, від 29 грудня 2012 року № 24, від 29 грудня 2012 року № 25 (а.с. 51-66 т. 1); з ФОП ОСОБА_2 : від 30 вересня 2011 року № 8, від 30 вересня 2011 року № 9, від 30 грудня 2011 року № 10, від 30 грудня 2011 року № 11, від 29 лютого 2012 року № 13, від 29 лютого 2012 року № 14, від 30 березня 2012 року № 16, від 31 серпня 2012 року № 22 (а.с. 27-44 т. 1).

Договори підряду № 27/12 від 27.12.2010, № 01/10 від 01.10.2010 та № 30/06 від 30.06.2011, а також всі акти приймання виконаних будівельних робіт від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , підписані уповноваженим представником ОСОБА_7

28.12.2012 дію довіреності на уповноваження ОСОБА_7 від ОСОБА_6 було припинено, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 27.09.2013 (а.с. 19 т. 1).

15.02.2013 між ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 (далі також - цедент) та ТОВ «Білоптторг» (далі також цесіонарій) укладено договори вимоги (цесії), відповідно до умов яких цесіонарій набув право вимоги, належне цедентові, і став кредитором за договорами підряду №27/12 від 27.12.2010, №01/10 від 01.10.2010, 30/06 від 30.06.2011 (а.с. 46-47, 68-69, 93 т. 1).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.12.2023 у справі №761/12961/13-ц задоволено частково позов ТОВ «Білоптторг». Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 2995083 грн. 00 коп. основного боргу та 2995083 грн. 00 коп. пені за договором підряду №27/12 від 27.12.2010; 2649023 грн. 00 коп. основного боргу та 1351001грн. 73 коп. пені за договором підряду №01/10 від 01.10.2010; 2961749 грн. 00 коп. основного боргу та 2961749 грн. 00 коп. пені за договором підряду №30/06 від 30.06.2011 (а.с. 20-23 т. 1).

Постановою Верховного Суду у справі №759/8201/16-ц від 16.01.2020за позовом ОСОБА_5 про визнання договорів підряду недійсними, залишено без змін рішення Апеляційного суду м. Києва від 13.03.2017, постанову Апеляційного суду м. Києва від 16.01.2018 про відмову в задоволенні позовних вимог (а.с. 242-250 т.1, а.с. 1-5 т. 2).

Постановою Верховного Суду у справі №759/25757/21 від 10.07.2024 за позовом ОСОБА_6 про визнання договорів підряду недійсними, скасовано постанову Київського апеляційного суду від 13.02.2024, залишено в силі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.06.2023 про відмову в задоволенні позову (а.с. 230-241 т. 1).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду

частиною 1 статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним (пункт 2 частини 2 статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами першою та другою статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

У частині першій статті 854 ЦК України закріплено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з частиною четвертою статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до частин першої, третьої та п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно з частиною третьої цієї ж статті представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, третьої 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначав, що спірні правочини вчинені представником ОСОБА_7 з перевищенням повноважень.

Відповідно до частини першої статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Спірний договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що самі треті особи та представник позивача діяли недобросовісно і нерозумно.

Згідно з частиною першою статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Для задоволення позовних вимог за статтею 232 ЦК України необхідно на підставі певних доказів встановити, що представник за правочином вступив у зловмисну домовленість із другою стороною і діє при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє.

Критерій «зловмисності» не залежить від того, чи був направлений умисел повіреного на власне збагачення чи заподіяння шкоди довірителю, важливим є фактор того, що умови договору, укладеного повіреним, суперечать волі довірителя взагалі, тобто підставою для визнання правочину недійсним є розходження волі довірителя та волевиявленням повіреного при укладенні договору, а наслідки, що настали, є такими, що є неприйнятними для довірителя.

Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів, що ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 не було виконано зобов`язання за договорами підряду, а тому не приймає посилання представника позивача, що відповідачі свідомо мали намір невиконання зобов`язань договору.

Представник ОСОБА_7 укладав оспорювані договори підряду і діяв в межах наданих йому повноважень, визначених довіреністю.

Матеріали справи містять акти приймання виконаних будівельних робіт з яких вбачається, що роботи виконувалися та були підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками ФОПів.

Довіреність на ОСОБА_7 від 06.07.2010, якою уповноважено представляти інтереси ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , було скасовано лише 28.12.2012, тоді як договори підряду укладалися 27.12.2010, 01.2010 та 30.06.2011 та акти приймання виконаних будівельних робіт були складенні в період з 29.10.2010р. по 31.08.2012р., тобто коли довіреність була чинною та не скасованою.

Дія актів приймання виконаних будівельних робіт фіксує найменування робіт, одиницю виміру, кількість їх та вартість, зазначені акти приймання виконаних будівельних робіт не спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України.

Позивач зазначав, що підрядники не могли здійснювати роботи, які передбачені умовами укладених договорів підряду, оскільки в останніх не було в наявності робочої сили, будівельних матеріалів та відповідного обладнання, однак належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного суду не надано.

Вказані обставини також встановлені також постановами Верховного Суду у справі №759/8201/16-ц від 16 січня 2020 року, №759/25757/21 від 10 липня 2024 року, які є подібними до даних правовідносин, оскільки предметом спору є визнання недійсним договорів підряду від 01.10.2010, 27.12.2010, 30.06.2011, які є предметом спору у даній справі.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо застосування строку позовної давності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 червня 2023 року по справі №755/13805/16-ц зазначила, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позову.

Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Враховуючи, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав необгрунтованості, строк позовної давності в даному випадку не підлягає застосуванню.

V. Розподіл судових витрат

у зв`язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 11, 16, 202, 203, 215, 232, 234, 237, 241, 244, 626, 836, 853, 854, 882 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договорів підряду недійсними відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 11.11.2024.