ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1633/24 Номер провадження 22-ц/814/2776/24Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Чумак О. В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 квітня 2024 року у складі судді Савченко Л. І.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила про стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виникла за період з 05.03.2020 по 12.02.2024 у розмірі 67 019,42 грн.

Позов мотивовано тим, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 травня 2020 року стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з 05 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказувала, що відповідач свої зобов`язання зі сплати аліментів не виконував, а тому в період з 05 березня 2020 року по 12 лютого 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 68 677 грн.

На підставі частини першої статті 196 СК України вона має право на стягнення з відповідача неустойки (пені), загальна сума якої за її розрахунком становить 67 019,42 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виникла за період з 05.03.2020 по 12.02.2024 у розмірі 67 019,42 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду мотивовано законністю та обґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині розміру стягнутої неустойки (пені), ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього неустойки (пені) в розмірі 20 603,10 грн за період з 05.03.2020 по 12.02.2024 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення ним повністю сплачений штраф у розмірі 20 603,10 грн, накладений на підставі частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», та відповідно до частини першої статті 196 СК України максимальний розмір пені має дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, що суд першої інстанції не врахував.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Дігтярь Л. А. у відповіді на відзив просить задовольнити вимоги апеляційної скарги та скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення неустойки за період з 05.03.2020 по 12.02.2024 у розмірі штрафу.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Київським відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Полтавській області 02.03.2019 на підставі актового запису № 225 (а. с. 7).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 травня 2020 року у справі № 552/1103/20, яке набрало законної сили 01 липня 2020 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з 05 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 9-10).

На виконання вказаного рішення суду Октябрським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист № 552/1103/20 від 01.06.2020, який з 12 червня 2020 року перебуває на примусовому виконанні Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконавче провадження ВП № 62294077 (а. с. 5-6).

Згідно з Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 12.02.2024 за вих. № 9300, здійсненим головним державним виконавцем Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юношевим Д. А., станом на 12.02.2024 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 68 677 грн (а. с. 12-13).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог частини першої статті 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідачем, розмір якої підтверджується проведеним позивачем розрахунком, та не перевищує 100 відсотків заборгованості, що не спростовано відповідачем.

Проте, переглядаючи справу, колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитись не може, оскільки при визначенні розміру пені за прострочення сплати аліментів судом не було враховано вимоги абзацу 2 частини першої статті 196 СК України, згідно якого у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Постановою державного виконавця Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12 лютого 2024 року у виконавчому провадженні ВП № 62294077 у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, на боржника ОСОБА_1 накладено штраф на користь стягувача ОСОБА_2 у розмірі 30% від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 20 603,10 грн (а. с. 46).

Таким чином, відповідно до вищевказаних правових норм, максимальний розмір пені за порушення строків сплати аліментів на користь позивача має становити не більше різниці між розміром заборгованості та сумою стягнутого з платника аліментів штрафу в порядку застосованих заходів примусового виконання, а саме - 48 073,90 грн, виходячи ро розрахунку: 68 677 грн (розмір заборгованості по аліментам) 20 603,10 грн (розмір штрафу, накладений державним виконавцем) = 48 073,90 грн.

Суд першої інстанції зазначених обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, не перевірив, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та помилкового визначення розміру пені за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку частини першої статті 196 СК України.

Відтак, враховуючи положення абзацу 2 частини першої статті 196 СК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині зі зменшенням розміру стягнутої пені, яка має дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, за період з 05.03.2020 по 12.02.2024 з 67 019,42 грн до 48 073,90 грн.

За вказаних обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - зміні в частині визначення розміру неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів.

За правилами частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому на відповідача покладається судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 868,43 грн за подання до суду позовної заяви, який підлягає стягненню в дохід держави.

При цьому відповідачу необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, пропорційно до частини задоволених вимог апеляційної скарги - 514,15 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до частини десятої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 квітня 2024 року частині визначеного розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виникла за період з 05.03.2020 по 12.02.2024, змінити, зменшивши її розмір з 67 019, 42 грн до 48 073,90 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 868,43 грн.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий бір за подання апеляційної скарги в розмірі 514,15 грн.

В порядку взаємозаліку судових витрат зобов`язати ОСОБА_1 сплатити в дохід держави різницю судового збору у розмірі 354,28 грн, звільнивши сторони від обов`язку сплачувати один одному іншу частину судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. В. Чумак