ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1611/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/3552/24 Категорія: 304090000 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Карпенко О.В., Фетісової Т.Л.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Шимановський Артем Володимирович,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шимановського Артема Володимировича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 серпня 2024 року (у складі судді Демчика Р.В.) в справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року АТ «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.11.2020 ОСОБА_1 шляхом підписання Анкети-заяви приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А?Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.

АТ «А-Банк» свої зобов`язання перед відповідачем за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, надавши йому можливість розпоряджатися кредитними коштами, однак, ОСОБА_1 своїх зобов`язань не виконує, оскільки не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору. Внаслідок цього, станом на 13.04.2024, за ним утворилася заборгованість у сумі 43131,38 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 43131,38 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 40303,48 грн та заборгованості по відсоткам у розмірі 2827,90 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.08.2024 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 40303,48 грн, а також судовий збір у розмірі 2829,36 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд мотивував прийняте рішення тим, що матеріали справи не містять підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, а наданий позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» не містить підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині щодо стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам, зазначив про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Врахувавши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 40303,48 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Шимановський А.В. подав апеляційну скаргу. Вважає рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.08.2024 таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи та має бути змінене в частині суми стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування скарги зазначає, що згідно з наданої позивачем виписки по картці, в період з 01.02.2021 по 21.02.2024, з ОСОБА_1 було безпідставно списано 28547,24 грн відсотків. За таких обставин, сума, яка підлягає стягненню з відповідача, має бути зменшеною до 11756,24 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Згідно з пунктами 1, 3 ч. 6 цієї статті для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 14.11.2020 ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідно до якої погодився на те, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також, відповідно до підписаної анкети-заяви відповідач просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операції за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в Банку; засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку ABank24 з метою засвідчення його дій згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 8).

Цього ж дня, 14.11.2020 відповідачем підписано простим електронним підписом паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» в якому зазначено інформацію щодо картки «Універсальна», картки «Універсальна Gold» та картки « ОСОБА_2 » (а.с. 9).

Також, банк надав до суду Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», а також Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», карткою «Універсальна GOLD», карткою «Зелена», які не містять підпису відповідача (а.с. 16?23).

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.11.2020 станом на 13.04.2024 заборгованість ОСОБА_1 за даним кредитним договором перед банком становить 43131,38 грн, яка складається з: 40303,48 грн заборгованість за тілом кредиту та 2827,90 грн заборгованість за процентами (а.с. 6-7).

Також, матеріали справи містять виписку по картці ОСОБА_1 , з якої вбачається наявність заборгованості станом на 21.02.2024 у розмірі 43131,38 грн.

Згідно з наданими позивачем довідками ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 , видано картку № НОМЕР_2 , строком дії до листопада 2027 року, та встановлювались наступні ліміти: 14.11.2020 у розмірі 22000 грн; 01.02.2021 у розмірі 50000 грн; 20.01.2023 у розмірі 42820 грн; 28.06.2023 у розмірі 40303,48 грн; 23.02.2024 у розмірі 40400 грн (а.с. 13-14).

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», у ній зазначені персональні дані відповідача щодо дати народження, місця проживання, реквізитів паспорту громадянина України, РНОКПП, а також зазначено про те, що позичальник ознайомився з договором про надання банківських послуг та погодився з ним. Також, позичальник висловив свою згоду, що дана заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», Тарифами та паспортом споживчого кредиту становлять договір про надання банківських послуг.

Крім того, надана позивачем Анкета-заява від 14.11.2020 не містить жодних даних про те, яку саме картку отримав відповідач, строк її дії, та розмір наданого кредиту. Також не вказано будь-яких відомостей про номер карткового рахунку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутній кредитний договір № б/н від 14.11.2020, за яким АТ «А-Банк» просить стягнути заборгованість.

Також позивачем до суду надано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» та Витяг з Умов, та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщених на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» щодо Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена», які також не містять відомостей щодо того, яку саме картку видано відповідачу, а також підпису останнього.

В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/terms), неодноразово змінювалися АТ «А-Банк» в період із часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 (справа № 342/180/17) було зазначено наступну правову позицію щодо належного стандарту доведення факту узгодження Умов та правил банківських послуг: «З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг в АТ «А-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

На підтвердження того, що між банком і відповідачем було укладено договір про надання кредиту № б/н від 14.11.2020, позивачем надано в якості письмового доказу паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 14.11.2020, однак не зрозуміло, яким чином він стосується саме цього кредитного договору та Анкети-заяви від 14.11.2020.

Разом з цим, апеляційний суд зазначає про те, що паспорт споживчого кредиту від 14.11.2020 не підтверджує жодних домовленостей між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 про істотні умови кредитного договору, оскільки містить узагальнену інформацію про умови кредитування, річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту, відсутні дані щодо фактичного кредитного ліміту.

Крім того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Таким чином, даний документ неможливо визнати належним доказом досягнення між сторонами згоди на укладення кредитного договору та погодження всіх його істотних умов, зокрема стосовно розміру отриманого кредиту, розміру відсоткової ставки за користування кредитом, порядок погашення кредиту, розмір щомісячного платежу, оскільки наявна у ньому інформація є попередньою та містить декілька типів кредитного продукту без зазначення, який саме з них обирає позичальник.

Крім того, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

Також, апеляційний суд зазначає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність в Анкеті-заяві від 14.11.2020 домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам у розмірі 2827,90 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині недоведеності позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, оскільки позивач не надав доказів щодо підстав їх нарахування та стягнення.

Також, на підтвердження своїх позовних вимог АТ «А-Банк» надало розрахунок заборгованості за договором від 14.11.2020 та виписку по картці, з яких вбачається наявність заборгованості за кредитом у розмірі 43131,38 грн.

Так, зокрема доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, апеляційний суд зазначає, що надана банком виписка по картці по своїй суті є випискою по банківському рахунку № НОМЕР_1 , складеною відповідно до вимог законодавства, містить всі необхідні реквізити та інформацію щодо всіх здійснених банківських операцій, а тому є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту.

Із зазначених вище документів вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та здійснював їх повернення позивачу. Всі ці дії свідчать про те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними з частковим поверненням.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність правових підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми непогашеного тіла кредиту, проте судом невірно визначено суму заборгованості.

Як вбачається з виписки по картці, банком було проведено списання відсотків за використання кредитного ліміту на загальну суму 28547,24 грн (а.с. 10-12).

Оскільки в анкеті-заяві від 14.11.2020 строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом є неправомірним та безпідставним. Отже, апеляційний суд доходить висновку про те, що ці кошти слід зарахувати на погашення тіла кредиту, зменшивши суму заборгованості за тілом кредиту за рахунок протиправно списаних банком відсотків.

Таким чином, відповідно до наданої виписки по картці, з вирахуванням списань здійснених банком на погашення непогоджених сторонами відсотків, заборгованість відповідача становить 11756,24 грн (40303,48 грн 28547,24 грн).

За таких обставин, позовні вимоги АТ «А-Банк» підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 11756,24 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі про наявність підстав для зміни зазначеного судового рішення.

На підставі викладеного вище, колегія суддів доходить висновку про те, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.08.2024 слід змінити, зменшивши розмір стягнутої заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» з 40303,48 грн до 11756,24 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зміну рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої заборгованості, також слід зменшити стягнутий з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» судовий збір за подачу позовної заяви з 2829,36 грн до 825,43 грн.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Шимановського А.В. з позивача підлягають до стягнення на користь скаржника, понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги. Так, відповідно до квитанції № 2903-6948-3566-9133 від 27.09.2024 відповідачем було сплачено судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 3379,25 грн.

Керуючись ст. ст. 367- 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шимановського Артема Володимировича задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 серпня 2024 року у даній справі змінити, зменшивши розмір стягнутої заборгованості з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» з 40303,48 грн до 11756,24 грн.

У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати, які складаються з судового збору за подання позовної заяви в розмірі 825,43 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3379,25 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді Ю.В. Сіренко

О.В. Карпенко

Т.Л. Фетісова