Справа № 486/397/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кірімової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Поплавської О.В., Рожкової Т.М.,

прокурора ОСОБА_1 , Ворушило О.В.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка в режимі відеоконференції між Арбузинським районним судом Миколаївської області та Приморським районним судом м. Одеси цивільну справу за позовною заявою керівника Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної порушенням трудового законодавства,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року керівник Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області звернувся до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної порушенням трудового законодавства в сумі 47 919,60 грн.

Вимоги позову обгрутовані тим, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 року ОСОБА_4 поновлено на посаді начальника відділу правової роботи апарату Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету. На виконання вказаного рішення суду, Южноукраїнським міським головою лише 12.05.2022 року прийнято розпорядження № 96/06-04, яким ОСОБА_4 поновлено вказаній на посаді.

У зв`язку із затримкою роботодавця з виконанням постанови суду про поновлення на роботі, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про відшкодування середнього заробітку за вимушений прогул за період з 17.02.2022 року по 15.05.2022 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року, яке набрало законної сили 08.09.2022 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на користь ОСОБА_4 59527,44 грн. середнього заробітку з відрахуванням із вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів, за затримку виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 року про поновлення на роботі, яке набрало законної сили 08.09.2022 року.

Судом встановлено факт затримки виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_4 на посаді начальника відділу правової роботи апарату Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету за розпорядженням Южноукраїнського міського голови Онуфрієнка В.В., здійснене з порушенням вимог трудового законодавства, що призвело до виплати середнього заробітку за затримку виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 року про поновлення на роботі.

12 травня 2022 року Южноукраїнським міським головою ОСОБА_2 прийнято розпорядження № 96/06-04, яким ОСОБА_4 поновлено на посаді начальника відділу правової роботи апарату Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету та призначено з 16 травня 2022 року на посаду начальника відділу цифрового розвитку та цифровізації апарату Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету.

Тобто порушення, яке зумовило поновлення ОСОБА_4 на вказаній посаді та виплату останньому середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі, допущено з вини Южноукраїнського міського голови ОСОБА_2 , який в період часу з 17 лютого 2022 року по 15 травня 2022 року не виконував рішення суду щодо поновлення ОСОБА_4 на посаді.

Рішенням Южноукраїнської міської ради № 1028 від 16.06.2022 року достроково припинено повноваження Южноукраїнського міського голови Онуфрієнка В.В., однак таке не позбавляє його обов`язку відшкодувати завдану ним шкоду місцевому бюджету у зв`язку з незаконним звільненням ОСОБА_4 у сумі 47 919,60 грн., яка складається з середнього заробітку за затримку виконання постанови суду про поновлення на роботі.

Згідно платіжного доручення № 691, виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року здійснив перерахування грошових коштів у сумі 47 919,60 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином загальна сума витрачених грошових коштів із міського бюджету на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року становить 47 919,60 грн.

Оскільки Южноукраїнським міським головою ОСОБА_2 без достатніх правових підстав, в період часу з 17 лютого 2022 року по 15 травня 2022 року, не виконувалося рішення суду щодо поновлення на посаді ОСОБА_4 , що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю Южноукраїнським міським головою, яке полягло у затриманні виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 року та стягненням з виконавчого комітету на користь останнього коштів у сумі 47 919,60 грн.

Так як звільнення ОСОБА_4 відбулося з порушенням Закону, то у винної в цьому особи - Южноукраїнського міського голови Онуфрієнка В.В. виник обов`язок відшкодувати завдану таким звільненням шкоду у сумі, яка складається з середнього заробітку за затримку виконання постанови про поновлення на роботі. На теперішній час зазначені кошти виконавчому комітету Южноукраїнської міської ради, ОСОБА_2 не відшкодовано. Таким чином, порушення вимог трудового законодавства призвели до зайвого витрачання бюджетних коштів на загальну суму 47 919,60 грн.

Відповідно до Розділу 1 Положення відділу правової роботи апарату Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету (далі - Положення), затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради №360 від 03.11.2016 року, відділ правової роботи є відділом апарату Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету (далі - відділ), створеним Южноукраїнською міською радою.

Згідно п. 1.2 Положення відділ не є юридичною особою, підпорядковується міському голові, виконавчому комітету Южноукраїнської міської ради, є підзвітним та підконтрольним Южноукраїнській міській раді. Спрямовує і контролює діяльність відділу - начальник відділу правової роботи апарату Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету.

Посилаючись на ст.131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 10, ч. 5 ст. 16, ст.ст. 27, 63, 64 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 2, 7, 91 Бюджетного кодексу України, прокурор може представляти інтереси держави в суді.

Оскільки виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради, як орган, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, поніс грошові витрати, має право регресної вимоги про стягнення з відповідача 47919,60 грн.

Роботодавцем ОСОБА_4 є Южноукраїнська міська рада та її виконавчий комітет, яка є розпорядником бюджетних коштів. Виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради заходи щодо пред`явлення позову до ОСОБА_2 не вживались, оскільки такі мали намір звернутися до органів прокуратури з проханням здійснити представництво інтересів держави в судовому порядку. Отже, відсутність позовної роботи з боку виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради свідчить про нездатність ефективного захисту законних інтересів територіальної громади і місцевого бюджету. Кошти, витрачені з місцевого бюджету на користь ОСОБА_4 у зв`язку із затримкою виконання постанови суду про поновлення на роботі, є складовою бюджетної системи держави та забезпечує діяльність відділу правової роботи апарату Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету у вигляді сплати заробітної плати працівникам та є державним інтересом, що призводить до неефективної діяльності суб`єкта та перешкоджає нормальній реалізації права територіальної громади.

З наведених підстав керівник Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради 47919,60 грн. шкоди, спричиненої в результаті затримки виконання постанови суду про поновлення на роботі ОСОБА_4 та сплачений судовий збір на користь Миколаївської обласної прокуратури в розмірі 2684,00 грн.

Розпорядженням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області № 06-р від 17.04.2023 року цивільну справу за позовом керівника Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної порушенням трудового законодавства передано на розгляд до Арбузинського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19.04.2023 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено провести в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву (т.1 а.с.115-117), в якій просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на відсутність вини у діях міського голови, оскільки ОСОБА_2 не був залучений до участі у розгляді судової справі, при поновленні на роботі ОСОБА_4 , останній не надав до відділу кадрів виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради військовий квиток, тому затримка у поновлені на роботі відбулася з вини ОСОБА_4 . Вважав, що позивач звертаючись до суду з даним позовом 16.03.2023 року, пропустив строк звернення до суду, який становить 1 рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди, тобто 17.02.2022 року.

Керівником Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області на адресу суду направлено відповідь на відзив представника відповідача на позовну заяву (т. 1 а.с. 136-137), в якій наголошується, що строк звернення до суду, позивачем не пропущено. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати суми, що в даному випадку є вересень 2022 року. Тому даний позов пред`явлено в межах визначеного законодавством строку. Крім того, відповідальність за порушення трудового законодавства настає незалежно від форми вини. Посилаючись на ч. 4 ст. 82 ЦПК України, а також на те, що преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду та додаткового правового аналізу не потребують, посилання відповідача на його невинуватість, вважає безпідставними.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд про задоволення позову з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на адресу суду надіслав заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги та просив розглядати справу без участі представника виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (т. 1 а.с. 85, 88, 154, 168, 198, 207, 219, 227, т. 2 а.с. 1, 18, 61).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав пояснивши, що даний позов заявлений безпідставно, є необгрунтованим та таким, що компроментує його перед громадою. З 16 квітня 2024 року він займає посаду голови Южноукраїнської міської територіальної громади. Посилався на те, що він не був залучений у якості відповідача чи третьої особи до участі у справі № 400/3025/22 за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про стягнення середнього заробітку за час затримки роботодавцем виконання постанови суду про поновлення на роботі, тому позбавлений був можливості надавати будь-які пояснення та оскаржувати рішення суду в апеляційному порядку, чим було порушено його право на захист за будь-якими рішеннями суду. Він не був проінформований про наявність рішення суду. Вважає, що будь-яких порушень з його боку, не було. Про добровільне відшкодування ним шкоди за даним позовом, Южноукраїнська міська рада до нього не зверталася.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову. Суду пояснив, що справа за позовом ОСОБА_4 до Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, Южноукраїнського міського голови Онуфрієнко В.В. про визнання протиправним та скасування пункту рішення, розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу розглядалася судом у письмовому порядку без виклику сторін. Рішення суду від 16.02.2022 року було надіслано на електронну адресу виконкому 24.02.2022 року, в день повномасштабного вторгнення російських військ в Україну, тому миттєво не було на нього відреаговано. В подальшому Виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради Миколаївської області звертався до суду із заявою про роз`яснення рішення суду, оскільки посада, на яку було поновлено ОСОБА_4 була скорочена. Крім того, ОСОБА_4 , при поновленні його на посаді, не надав військовий квиток, тому будь-яких порушень з боку ОСОБА_2 не було. Рішення суду від 16.02.2022 року не стосується прав та обов`язків ОСОБА_2 , оскільки він не був стороною у справі, тому зазначене не може бути основою для прийняття рішення по даній справі. Також, просив суд застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності. У судових дебатах звертав увагу суду на безпідставність та необгрунтованість представництва прокуратури за даним позовом у суді, оскільки ОСОБА_5 здійснював свої посадові обов`язки належним чином. Зазначав, про недотримання прокурором вимог ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», звернення з позовом з недотриманням розумних строків, відсутність у прокурора права на звернення до суду в інтересах держави, не доведення прокурором виключного випадку на звернення в порядку ст. 131-1 Конституції України. Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишились незахищеними, прокурор замінює в судовому засіданні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог не здійснює захисту держави або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен довести, причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, та які є підставами для звернення прокурора до суду.

Суд, вислухавши прокурора, відповідача та його представника, з`ясувавши всі обставини справив межах заявлених позовних вимог, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозвязку, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступного висновку.

Так, за Конституцією України, ст. 4, 49 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, 2, 4, 12-13 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, слід зауважити, що, виходячи із загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, в порядку цивільного судочинства регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Відповідно достатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо повноважень прокурора.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 4 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 5 ст. 175 ЦПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 ЦПК України.

Передумовою участі органів та осіб в цивільному процесі є набуття ними цивільного процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

Згідно з пунктом 3 частини першої та частиною другою статті 131-1 Конституції Українив Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

На прокуратуру покладаються функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК України (стаття 2 Закону України «Про прокуратуру»; далі Закон № 1697-VII). Прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 1Розділу ХІІІ Закону № 1697-VII).

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

ЄСПЛ звертав увагу на те, що підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або ж у тому разі, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти росії» (Menchinskaya v. russia, заява № 42454/02, § 35)).

Випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді визначені у Законі № 1697-VII, частина третя статті 23 якого визначає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів 1) не здійснює або 2) неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також 3) у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Перший та другий виключні випадки передбачають наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а третій - відсутність такого органу.

Суд не аналізує підстави для третього випадку, оскільки прокурор прямо зазначає у позові, що належним позивачем у цій справі є виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради Миколаївської області.

У перших двох випадках прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює цей захист неналежно.

Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 зазначила про те, що, звертаючись до компетентного органу перед пред`явленням позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону № 1697-VII, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (пункт 39).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо (пункт 40 зазначеної постанови).

Таким чином, за наявності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист інтересів держави саме у спірних правовідносинах, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченогостаттею 23 Закону № 1697-VII, і якщо цей компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо, чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (провадження № 14-206цс21) зауважила, що у кожному випадку звернення до суду в інтересах держави, перед тим, як визначити коло відповідачів, прокурор має встановити, насамперед: (а) суб`єкта, якому належать повноваження звертатися до суду за захистом відповідного права або інтересу; (б) ефективний спосіб захисту такого права чи інтересу; (в) залежно від установленого - коло відповідачів.

До інтересів держави безпосередньо належить дотримання сторонами бюджетних правовідносин, раціональне використання бюджетних коштів, виконання економічних програм щодо розвитку освітньої сфери та забезпечення економічної стабільності загалом.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» держава фінансово забезпечує здійснення органами місцевого самоврядування наданих законом повноважень органів виконавчої влади у повному обсязі за рахунок закріплення за відповідними місцевими бюджетами джерел доходів бюджету, надання трансфертів з державного бюджету, а також передання органам місцевого самоврядування відповідних об`єктів державної власності.

Рішення органів державної влади, які призводять до додаткових видатків органів місцевого самоврядування, обов`язково супроводжуються передачею їм необхідних фінансових ресурсів. Вказані рішення виконуються органами місцевого самоврядування в межах переданих їм фінансових ресурсів. Витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади і попередньо не забезпечені відповідними фінансовими ресурсами, компенсуються державою.

У даному випадку витрачання бюджетних коштів на виплату ОСОБА_4 заробітної плати за час вимушеного прогулу беззаперечно порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у даній справі, суд зазначає наступне.

Керівник окружної прокуратури В.Денисенко направив лист від 18.01.2023 року за № 53/5-362 вих.-23 (а.с. 16-17, т. 1) до Южноукраїнської міської ради Миколаївської області з запитом про те, чи вживались Южноукраїнською міською радою та її виконавчим комітетом заходи щодо стягнення шкоди, заподіяної порушенням трудового законодавства призвільненні ОСОБА_6 , зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом (чи відшкодована посадовою особою шкода у добровільному порядку). Якщо відповідні заходи не вживались, просить в обов`язковому порядку повідомити причини не звернення до суду та висловити позицію з вказаного питання. У разі невжиття заходів, Вознесенською окружною прокуратурою, згідно ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", буде пред`явлено відповідний позов з метою захисту інтересів держави та усунення вказаних порушень.

У відповідь на даний лист секретарем міської ради Южноукраїнської міської ради Миколаївської області ОСОБА_7 , 24.01.2023 року за № 21/02-34/206 повідомлено керівника Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області про те, що з метою стягнення шкоди, заподіяної порушенням міського голови ОСОБА_2 у зв`язку з порушенням вимог трудового законодавства, Южноукраїнська міська рада та її виконавчий комітет не вживали, оскільки виконавчий комітет мав намір звернутися до органів прокуратури з проханням здійснити представництво інтересів в судовому порядку. Відшкодування збитків завданих ОСОБА_2 комітету Южноукраїнської міської ради та міському бюджету є вкрай важливим питанням для Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету. У зв`язку з чим звертаються до Вознесенської окружної прокуратури з проханням вжити заходів представництва та захисту інтересів Южноукраїнської міської територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету, звернутись до суду з позовом про стягнення шкоди, завданої незаконним звільненням працівника із займаної посади, що закріплено в статтях 134, 237 КЗпП України (а.с. 14-15 т. 1).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 підтвердив, що з метою економії бюджетних коштів, Южноукраїнська міська рада звернулася Вознесенської окружної прокуратури з проханням вжити заходів представництва інтересів Южноукраїнської міської ради в суді щодо стягнення шкоди.

Позов було подано до суду 16.03.2023 року, тобто через два місяця після повідомлення секретарем міської ради Южноукраїнської міської ради Миколаївської області О. Акуленком про здійснення представництва в суді. За даний період заперечень, відповідей суб`єкт владних повноважень не висловив. Крім того, не звернення до суду про стягнення шкоди у порядку регресу протягом одного року призвело б до спливу строків позовної давності.

Таким чином, невжиття Южноукраїнською міською радою жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, у прокурора були наявні підстави для здійснення представництва з дотриманням порядку, визначеного устатті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Що стосується заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.03.2023 року засновником виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради є Южноукраїнська міська рада, керівником є ОСОБА_8 (а.с.60).

Відповідно до Розділу 1 Положення відділу правової роботи апарату Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету (далі - Положення), затвердженого рішенням Южноукраїнської міської ради № 360 від 03.11.2016 року, відділ правової роботи є відділом апарату Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету (далі - відділ), створеним Южноукраїнською міською радою (а.с. 20-27).

Згідно п. 1.2 Положення відділ не є юридичною особою, підпорядковується міському голові, виконавчому комітету Южноукраїнської міської ради, є підзвітним та підконтрольним Южноукраїнській міській раді. Спрямовує і контролює діяльність відділу - начальник відділу правової роботи апарату Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету (а.с. 21-27).

Відповідно до розпорядження Южноукраїнського міського голови В.К.Параконного № 33/06-04-к від 08.02.2017 року ОСОБА_4 призначено на посаду начальника відділу правової роботи апарату комітету Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету з 09.02.2017 року (а.с. 18)

Відповідно до постанови Южноукраїнської міської територіальної виборчої комісії Вознесенського району Миколаївської області №76 від 06.11.2020 року ОСОБА_2 зареєстровано Южноукраїнським міським головою Вознесенського району Миколаївської області (а.с.58-59).

Розпорядженням Южноукраїнського міського голови В.В. Онуфрієнка № 260/06-04 від 01.07.2021 року ОСОБА_4 звільнено з посади начальника відділу правової роботи апарату комітету Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету з 01.07.2021 року на підставі п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників, пов`язаних з ліквідацією відділу (а.с. 19).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до Южноукраїнської міської рада Миколаївської області, Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, Южноукраїнського міського голови ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування пункту 1.2.5 рішення від 18.03.21 р. № 257, розпорядження від 01.07.21 р. № 260/06-04, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, відмовлено (а.с. 38-44).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 року рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування розпорядження Южноукраїнського міського голови Онуфрієнко В.В. від 01.07.2021 № 260/06-04, поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасовано. Ухвалено у цій частині нове судове рішення. Адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано протиправним та скасувано розпорядження Южноукраїнського міського голови Онуфрієнко В.В. від 01.07.2021 № 260/06-04. Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника відділу правової роботи апарату Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету з 02.07.2021 року. Стягнуто з Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету солідарно на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 152 659 грн. 08 коп. В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року залишено без змін (а.с. 45-55).

Судовим рішенням встановлено порушення відповідачем вимог Кодексу законів про працю України. Розпорядження Южноукраїнського міського голови Онуфрієнко В.В. від 01.07.2021 № 260/06-04 "Про звільнення начальника відділу правової роботи апарату Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету ОСОБА_4 " прийнято з порушенням норм чинного законодавства та підлягало скасуванню.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2022 року встановлено судовий контроль за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 року та зобов`язано Южноукраїнську міську раду Миколаївської області, Виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, Южноукраїнського міського голову ОСОБА_2 у строк протягом 30 днів з дня винесення цієї ухвали подати до суду звіт про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 року (а.с.126-133).

Розпорядженням Южноукраїнського міського голови В.В. Онуфрієнка № 96/06-04 від 12.05.2022 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 року ОСОБА_4 поновлено на роботі з 16 травня 2022 року (а.с. 35)

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року позов ОСОБА_4 про стягнення середнього заробітку за час внаслідок затримки роботодавцем виконання постанови суду про поновлення на роботі, задоволено. Стягнуто з Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на користь ОСОБА_4 59527,44 грн. середній заробіток за затримку виконання постанови суду про поновлення на роботі (а.с.56-57). Вказане рішення суду набрали законної сили.

Згідно листа судді Миколаївського окружного адміністратвного суду ОСОБА_9 , ОСОБА_2 не був учасником справи (а.с. 151).

Рішенням Южноукраїнської міської ради № 1028 від 16.06.2022 року достроково припинено повноваження Южноукраїнського міського голови Онуфрієнка В.В. (а.с.36-37)

Згідно платіжного доручення № 691 від 27.09.2022 року виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року здійснив перерахування грошових коштів у сумі 47 919,60 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 (а.с.28-34).

Як встановлено в судовому засіданні, з 16 квітня 2024 року ОСОБА_2 перебуває на посаді голови Южноукраїнської міської територіальної громади.

Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 , яка працює з 2022 року по теперішній час у виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради начальником відділу кадрової роботи апарату Южноукраїнської міської ради та її виконачого комітету, суду пояснила, щоу виконавчому комітеті працює з 2003 року. Про рішення суду щодо поновлення на роботі ОСОБА_11 , стало відомо 24.02.2022 року. Рішення про поновлення на роботі приймає міський голова, однак на той час не було посади, на яку б можна було поновити ОСОБА_11 , також у виконкомі на той час не було юриста. Для прийому на роботу на посаду начальника відділу правової роботи апарату виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради особою, в тому числі, подається військовий квиток, у випадку, коли особа перебуває на військовому обліку. У Миськів не було військового квитка, тому надавався запит щодо перебування останнього на військовому обліку. Виконком звертався до суду із заявою про роз`яснення рішення суду. Вважає, що з її боку не було порушень щодо виконання рішення суду про поновлення Миськів на роботі. На думку свідка, якщо відділ було ліквідовано, посади, на яку поновлявся Миськів, не було, то можливо було б запропонувати йому іншу посаду, тим самим виконати рішення суду. Зрештою, Миськів, за його згодою, запропонували рівнозначну посаду, конкурс на яку не був обов`язковий. Крім того, при поновленні ОСОБА_11 на роботі, надання військово-облікового документу, від нього не вимагалось.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що на той час представляла інтересивиконавчого комітету Южноукраїнської міської ради та Южноукраїнської міської ради. Які документи готувалися для подачі апеляційної скарги на рішення суду - не знає, оскільки на той час виконком не укладав з нею договір про надання юридичної допомоги. Відомо, що виконком готував заяву про роз`яснення рішення суду та касаційну скаргу. Чи була подана апеляційна скарга на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року, не пам`ятає та з даного питання виконком до неї не звертався.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що з 16.06.2022 року по 09.11.2023 року виконував обов`язки міського голови. Станом на 08.08.2022 року він працював секретарем Южноукраїнської міської ради та належно виконував професійні обов`язки міського голови. З апеляційною скаргою на рішення суду від 08.08.2022 року не зверталися, оскільки не було сенсу, крім цього це є правом сторони справи, а не обов`язком. На той час інтереси Южноукраїнської міської ради в судах представляла ОСОБА_12 , потім був укладений договір на юридичний супровід з юристом Миськів, не пам`ятає дати, яка зверталася до суду з відзивом на позовну заяву від імені Южноукраїнської міської ради. ОСОБА_2 не повідомили про судові процеси, оскільки він не був стороною у справі про поновлення ОСОБА_4 на роботі. Однак, відповідач був міським головою і знав про наявність даної судової справи та судових процесів. Чи зверталися до ОСОБА_2 про добровільне відшкодування шкоди, не пам`ятає. Южноукраїнська міська рада самостійно не звернулася з даним позовом до ОСОБА_2 у зв`язку з економією бюджетних коштів, тому юристами було прийнято рішення звернутися до прокурати

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Скасоване в судовому порядку розпорядження від 01.07.2021 № 260/06-04 про звільнення ОСОБА_4 було видано Южноукраїнським міським головою ОСОБА_2 , відповідачем по справі. А тому, не підлягає доказуванню та є доведеним той факт, що видане відповідачем розпорядження від 01.07.2021 № 260/06-04 про звільнення ОСОБА_4 є незаконним.

Таким чином стороною позивача доведено, що дії відповідача зумовили виплату на користь незаконно звільненого та в подальшому поновленого на роботі ОСОБА_4 грошових коштів, як середній заробіток за затримку виконання постанови суду про поновлення на роботі у розмірі 47 919,60 грн.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Загальні підстави та умови матеріальної відповідальності працівника передбачені у ст. 130 КЗпП України, відповідно до якої працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Згідно з п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 11.11.1992 № 9 при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової редакції ст. 237 КЗпП України (з 11.04.1992) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 №14 «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову.

При цьому, винна у незаконному звільненні особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини установі.

Положення даної норми законодавства спрямовані на забезпечення гарантій трудових прав працівників з метою захисту останніх від неправомірних дій роботодавців щодо незаконних звільнень. Саме тому законодавцем покладено обов`язок на особу, за наказом якої працівника звільнено з порушенням закону, відшкодувати у повному розмірі шкоду, заподіяну установі виплатою звільненому працівнику коштів за час вимушеного прогулу, за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 134 КЗпП України службові особи, винні в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи.

Таким чином, оскільки звільнення ОСОБА_4 було здійснено за розпорядженням відповідача з порушенням закону, що встановлено рішенням суду, то на відповідача має бути покладений обов`язок в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну виконавчому комітету Южноукраїнської міської ради

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі 161/6047/16-ц.

Щодо строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Згідно з ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 21.12.2016 у справі № 675/28/15-ц.

Грошові кошти на виконання судового рішення стягувалися з виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради, сума 47 919,60 грн. проведена банком 29.09.2022 року, а позов надійшов до суду 16.03.2023 року, тобто позов пред`явлено в межах строку позовної давності.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь виконавчого комітету Южноукраїнської міської радишкода, завдана внаслідок незаконного звільнення працівника у розмірі 47919,60 грн.

Згідно ст. 141 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн. за подання позову (а.с.64), а тому витрати позивача по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2,4,10,12,13,19,76-81,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву керівника Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної порушенням трудового законодавства, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (р/р НОМЕР_2 , , МФО 820172) 47 919 (сорок сім тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 60 копійок шкоди, спричиненої в результаті затримки виконання постанови суду про поновлення на роботі ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Миколаївської обласної прокуратури (р/р НОМЕР_3 , , Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Повний текст судового рішення складено 23 жовтня 2024 року о 08 годині 00 хвилин

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова