Дата документу 28.11.2024 Справа № 332/6684/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№332/6684/23 Головуючий у 1-й інстанції:Свідунович Н.М.
Справа № 22-ц/807/2110/24 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Трофимової Д.А.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 інтереси якої представляє адвокат Макаренко Сергій Сергійович на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 липня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» безпідставно набутих грошових коштів у відповідності до вимог ст. 1212 ЦК України. В обґрунтування позову зазначила, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка А.Ю. від 13.12.2021 відкрито виконавче провадження № 67863755 з примусового виконання виконавчого напису № 16765, виданого 16.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 45133,99 грн. Позивач отримує дохід у військовій частині НОМЕР_1 , з її заробітної плати за постановою приватного виконавця від 23.12.2021 звернуто стягнення у розмірі 20% її щомісячного доходу на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.11.2023 у цивільній справі № 761/25168/23 задоволено її позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис № 16765 від 16.11.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., визнано таким, що не підлягає виконанню. Вказане рішення набрало законної сили 02.12.2023.

Відповідно до виписки АТ КБ «Приватбанк» за червень-липень 2023 року за постановою приватного виконавця із заробітної плати ОСОБА_1 утримано 13 263,58 грн.

Зважаючи, що виконавчий напис № 16765 від 16.11.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 13263,58 грн, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., визнано таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 вражає, що підстава, на якій з неї на користь відповідача стягнуто 13263,58 грн. відсутня, посилаючись на вимоги ст. 1212 ЦК України, просила стягнути з відповідача вказані кошти, як безпідставно набуті.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 липня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 інтереси якої представляє адвокат Макаренко С.С. подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального права, просить рішення суду скасувати, і ухвалити по справі нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржуване рішення не відповідає дійсним обставинам справи, адже в ухвалі Вільнянського районного суду Запорізької області у справі №334/937/23, в якій вирішувалось питання про заміну сторони у виконавчому проваджені №6786375, судом було встановлено, що грошові кошти, стягнуті з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні, були розподілені таким чином: 18 310,02 грн. перераховані на користь ТОВ «Вердикт Капітал», а 26 823,97грн. перераховані на користь ТОВ «Дебт Форс».

Копія апеляційної скарги і ухвали про відкриття апеляційного провадження направлені відповідачеві через систему «Електронний суд» та отримані останнім 07.11.2024 о 21:15:56 (а.с.91).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не наданого жодного доказу на підтвердження фактичного перерахування стягувачу суми коштів в рамках виконавчого провадження, відомості з приводу розподілу даних сум, які знаходяться у розпорядженні приватного виконавця.

Втім колегія суддів вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на таке.

Встановлено, що 16.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 16765, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № від 18.07.2019, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на підставі договору № 14-07/21 про відступлення права вимоги від 14.07.2021) та ОСОБА_1 , за період з 14.07.2021 по 27.10.2021 у розмірі 44633,99 грн., у т.ч. заборгованість за сумою кредиту 4299,99 грн., заборгованість за процентами та комісією 40 334,00 грн., а також стягнуто з боржника на користь стягувача плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 45 133,99 грн.

За вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. відкрито виконавче провадження № 67863755 за постановою від 13.12.2021.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.11.2023 у цивільній справі № 761/25168/23 задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис № 16765 від 16.11.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., визнано таким, що не підлягає виконанню. Вказане рішення набрало законної сили 02.12.2023.

Підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стало те, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а також те, що нотаріусом були застосовані не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 16.11.2021 у нотаріуса були відсутні правові підстави для його вчинення.

Згідно виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , відритому у АТ КБ «Приватбанк», на підставі виконавчого напису № 16765 з її заробітної плати протягом червня-липня 2023 року на користь ТОВ «Вердикт Капітал» було утримано 13263,58 грн.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Оскільки у вказані справі виконавчий напис, вчинений 16.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрований в реєстрі за №16765, за яким за період з червня-липня 2023 року стягнуто 13263,58 грн., заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.11.2023 визнано таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 206/2212/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що стягнення відбувалось примусово, шляхом відрахування із заробітку та списання коштів з банківського рахунку на підставі виконавчого напису, визнаного в подальшому таким, що не підлягає виконанню.

Також колегія суддів зазначає про те, що грошові кошти були стягнуті приватним виконавцем в межах відкритого виконавчого провадження за виконавчим написом про стягнення коштів на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Таке стягнення грошових коштів відповідає приписам частини першої, третьої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Отже, в даному випадку не ОСОБА_1 , а саме ТОВ «Вердикт Капітал», у разі заперечення проти позову, мало доводити факт неотримання коштів списаних приватним виконавцем із заробітної плати та рахунку боржника.

Відомостей про оскарження товариством дій, рішень або бездіяльності приватного виконавця щодо розподілу грошових коштів, отриманих від боржника в межах виконавчого провадження, матеріали справи не містять.

Такі висновки відповідають висновкам Верховного Суду, викладених у постановах від 20 травня 2019 року у справі № 522/5771/16-ц, 27 січня 2020 року у справі № 308/13503/16-ц

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає,що суд першої інстанції підійшов до розгляду вказаної справи з надмірним формалізмом, належним чином не дав оцінки всім доказам по справі, не звернув уваги на сталу судову практику у зв`язку з чим прийшов до помилкових висновків.

У відповідності до норм п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, як таке, що ухвалено з неправильним застосування норм матеріального права.

Втім, колегія суддів зазначає, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 вже просить стягнути не тільки з ТОВ «Вердикт Капітал» безпідставно набуті кошти, а ще й з ТОВ «Дебт Форс», яке взагалі не було стороною по справі під час розгляду справи в суді першої інстанції. Більш того, суму яку в апеляційній скарзі просить ОСОБА_1 стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» значно перевищує ту, яка була заявлена позивачкою під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Право позивача на збільшення розміру позовних вимог під час апеляційного перегляду цивільним процесуальним кодексом не передбачено. Тому апеляційний суд переглядає судове рішення в межах тих позовних вимог, які були заявлені ОСОБА_1 в суді першої інстанції. Вказані доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими та безпідставними.

На підставі ст.141 ч.1 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з п.п. б), в) ч. 4 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В позові ОСОБА_1 просила про компенсацію їй витрат на правову допомогу в сумі 20 000,00 грн.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

ОСОБА_1 на підтвердження понесених нею судових витрат у зв`язку з розглядом вказаної справи, надала копію ордеру на надання правничої допомоги адвоката Макаранека С.С., відповідно до якого, договір про надання правової допомоги ОСОБА_1 укладений на підставі доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги №01/07 від 13.07.2023.

Відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» надають первинну правову допомогу усі органи виконавчої влади та місцевого самоврядування - з питань, що належать до їх компетенції, а також утворені відповідно до Закону органами місцевого самоврядування спеціалізовані установи та залучені ними фізичні і юридичні особи приватного права.

Відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога фінансується за рахунок видатків Державного бюджету України. Таким чином, гарантованість державою безоплатної правової допомоги набуває нового реального змісту.

Сама назва Закону говорить про те, що така правова допомога надається безоплатно, тому підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про компенсацію їй витрат на правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. апеляційний суд не вбачає.

Окрім того, ОСОБА_1 зверталась до суду із позовом в порядку ЗУ «Про захист прав споживачів», тому вона звільнена від сплати судового збору під час звернення до суду і з позовом, і з апеляційною скаргою.

Втім у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому підстави для звільнення ТОВ «Вердикт Капітал» від сплати судового збору відсутні. Таким чином, суді витрати, у вигляді судового збору понесені в зв`язку з розглядом вказаної справи в суді першої та апеляційної інстанції в сумі 2684,00 грн. слід покласти саме на ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки вимоги ОСОБА_1 , які були нею заявлені в суді першої інстанції задоволені повність.

Керуючись ст.ст. 374,376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Макаренко Сергій Сергійович, задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 липня 2024 року у цій справі скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти на підставі виконавчого напису №16765 стягнуті протягом червня-липня 2023 року в сумі 13263,58 гривень (тринадцять тисяч двісті шістдесят три гривні 58 копійок).

Стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь держави судовий збір в сумі 2684,00 гривень ( дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: М.С. Гончар

Д.А.Трофимова