Справа № 445/1499/24
провадження № 2/445/738/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року

Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М.В.

секретаря судового засідання Назар С.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини під час шлюбних відносин та утримання матері до досягнення дитиною трьохрічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 у якому просить стягувати: на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво серії НОМЕР_1 ) у твердій грошовій сумі, а саме 5 000,00 грн. (п?ять тисяч гривень) до досягнення дитиною повноліття та стягнути з ОСОБА_3 та аліменти на утримання дружини до досягнення трьохрічного віку їх спільної доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень).

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що з 23.09.2023 між нею та ОСОБА_3 укладено шлюб про, що Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено актовий запис № 112. Під час шлюбних відносин у них народилась спільна донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі сім?я з відповідачем фактично розпалася, між подружжям склалися дуже неприязні стосунки, на даний час вони проживаю окремо від Відповідача зі своєю матір?ю, оскільки позивачка ще немає власного житла. Відповідач всіляко ухиляється від утримання дитини добровільно, матеріально її не забезпечує, також не забезпечує дитину продуктами харчування та одягом. На момент подачі даної позовної заяви їхній спільній доньці три місяці в такому віці діти швидко зростають чим і збільшується попит дитини на одяг, також в такому віці діти потребують постійного медичного огляду в тому числі обов?язкової вакцинації, наразі вакцинація є платною. Позивачка повідомляла в телефонному режимі Відповідача про необхідність купівлі дитині вакцини, однак останній ігнорував її прохання, це стосується не лише вакцини, а й суміші для споживання, оскільки дитина перебуває на вигодуванні саме сумішшю. Самостійно позивачка не може повністю забезпечити дитину, оскільки тимчасово не працює, а займається вихованням дитини. Відповідачці відомо, що станом на 17.06.2024 відповідач офіційно працевлаштований у Головному управлінні ДСНС України у Львівській області, дохід складає понад 15 000,00 грн. Домовитися із відповідачем про добровільну сплату аліментів не вдається, тому даний спір можливо вирішити, лише в судовому порядку.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву.

17.09.2024 на адресу суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини до спільного розгляду з первісним позовом. Одночасно з поданням зустрічної позовної заяви, ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про призначення судово-генетичної експертизи.

20.11.2024 Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області було відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини до спільного розгляду з первісним позовом та повернути ОСОБА_3 .

Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 липня 2024 року головуючим суддею визначено суддю Бакаїм М.В.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 05.07.2024 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини під час шлюбних відносин та утримання матері до досягнення дитиною трьохрічного віку прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася.

Представник позивачки ОСОБА_1 , в судовому засіданні просила позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.Представник відповідача ОСОБА_5 20.11.2024 подав заяву в якій просив судове засідання проводити без участі сторони відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, взаємовідносини сторін позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 23.09.2023 у Жовківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що здійснено актовий запис № 112.

Також судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 22.03.2024.

Відповідно до довідки Глинянської міської ради Львівського району Львівської області, малолітня ОСОБА_4 , 2024 року народження проживає разом з позивачкою ОСОБА_2 .

Позивачка в позовній заяві вказала про те, що відповідач офіційно працевлаштований у Головному управлінні ДСНС України у Львівській області, дохід складає понад 15 000,00 грн. підтверджуючі документи в суд не надано, також від позивачки не надходило клопотання про витребування зазначених доказів.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття та бажанням позивачки отримувати аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України.

Згідно зі ст. 212ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно з ч. 1, ч. 4 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Відповідно до статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років суд виходить з положень ст. 84 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Суд звертає увагу, що у Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. При цьому, суд при прийнятті рішення враховує прожитковий мінімум та кошти, що необхідні на життєві потреби особи.

Слід зазначити, що аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Суд при прийнятті рішення в кожному конкретному випадку має виходити із матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.

Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей.

Згідно з ч. 3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 , яка не працює, оскільки здійснює за нею догляд, у зв`язку з чим потребує утримання, а відповідач добровільно коштів на їх утримання не надає, хоча в силу закону зобов`язаний це робити.

Суд враховує стан здоров`я (відсутність відомостей про наявність інвалідності) та вік відповідача, доказів того, що відповідач несе витрати на утримання інших непрацездатних осіб чи за станом здоров`я неспроможний утримувати малолітніх дітей, суду не надано і таких у судовому засіданні не здобуто.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України.

Відповідно до ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази

не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що позивачка на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, має на утриманні малолітню доньку, ОСОБА_4 відтак потребує матеріальної допомоги.

При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що позивачка здійснює догляд за дочкою ОСОБА_4 до досягнення нею трирічного віку, не має інших засобів до існування, перебуває в скрутному матеріальному становищі, а також з урахуванням матеріального становища відповідача, який є особою молодого, працездатного віку, інших аліментних зобов`язань не має, суд дійшов переконання, що позовні вимоги про стягнення аліментів слід задовольнити частково та стягувати з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво серії НОМЕР_1 ) у твердій грошовій сумі, а саме 2 500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими в певній мірі, яким надано правову оцінку в ході розгляду справи, а тому позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини під час шлюбних відносин та утримання матері до досягнення дитиною трьохрічного віку слід задовольнити частково з урахуванням встановлених судом обставин.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст.141ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.10,12,76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-283ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво серії НОМЕР_1 ) у твердій грошовій сумі, а саме 2 500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень) щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову 02.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дружини до досягнення трьохрічного віку їх спільної доньки ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво серії НОМЕР_1 ) в розмірі 2 000 грн. (дві тисячі гривень) щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову 02.07.2024.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ) - аліменти на користь на користь держави 2 422,40 дві тисячі чотриста одинадцять) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 26.11.2024.

Суддя М.В. Бакаїм