Справа № 525/424/24
Провадження №2-о/525/23/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2024 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Прасол Я.В.,

секретаря судового засідання Корж Т.Ю.,

з участю представника заявника адвоката Лисенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Лисенко Наталія Василівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Великобагачанська селищна рада Миргородського району Полтавської області,

у с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Лисенко Н.В., звернулася до суду з заявою у якій просила встановити факт, що ОСОБА_2 з 2016 року за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 не проживає, отже не проживав постійно зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 і є таким, що не прийняв спадщину після померлого ОСОБА_3 .

Обгрунтовуючи заявлені вимоги посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частини житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельних ділянок кадастровий номер :00:001:0029, площею 1,3831 га, кадастровий номер :00:001:0028, площею 0,5197 га - для ведення особистого селянського господарства, :00:001:0027, площею 0,2466 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, :00:002:2372, площею 3,08 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ОСОБА_1 є дружиною померлого та прийняла спадщину в установленому законом порядку.

Син померлого ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований з ним за однією адресою по АДРЕСА_1 , хоча фактично не проживає за місцем реєстрації з 2016 року.

Приватний нотаріус Сахарова Л.І. 20.12.2023 винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 до установлення в судовому порядку факту відсутності постійного проживання із спадкодавцем сина померлого ОСОБА_2 та встановлення факту, що ОСОБА_2 не прийняв спадщину.

У судовому засіданні заявник та її представник адвокат Лисенко Н.В. заявлені вимоги підтримали повністю, просили заяву задовольнити та встановити факт, що має юридичне значення.

ОСОБА_1 суду пояснила, що ОСОБА_2 є її з ОСОБА_3 сином, який зареєстрований з ними за однією адресою, але уже багато років син за вказаною адресою не проживає. Ще у 2016 році він з сім`єю поїхав за кордон України із того часу жодного разу до України не приїздив. Вона спілкується з сином у телефонному режимі, де саме проживає він їй не відомо, десь на території російської федерації, вона повідомляла сину про смерть батька, останній на похорон не приїздив, на спадщину не претендує. Факт не проживання зі спадкодавцем на момент смерті останнього та не прийняття спадщини останнім потрібен заявнику для оформлення спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 .

Пізніше заявник подала заяву у якій просила проводити розгляд справи без її участі.

ОСОБА_2 та представник Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області жодного разу у судове засідання не з`явилися, заперечень проти вимог ОСОБА_1 суду не подали, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталися.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_2 у 2016 році виїхав до росії, більше вона його жодного разу в селі не бачила. Повідомила, що її син є хрещеним батьком дитини ОСОБА_5 , вона особисто спілкується з родиною ОСОБА_1 , живуть на одній вулиці.

Свідок ОСОБА_6 суду повідомила, що знає ОСОБА_7 особисто, після армії він їздив по заробітках, дома не жив. У 2016 році виїхав до російської федерації, після цього жодного разу в село не приїздив.

Свідок ОСОБА_8 повідомив суду, що є депутатом Великобагачанської ОТГ, він перед складанням акту про відсутність ОСОБА_2 особисто приїздив до с. Багачка Перша, вони зі старостою обходили сусідів, які повідомили, що останнього бачили дуже давно, усі орієнтували на 2016 рік, після якого ОСОБА_2 ніхто з сусідів не бачив, на момент смерті батька, він за місцем реєстрації не проживав. За результатами був складений відповідний акт.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що є дочкою заявника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є її рідним братом. Брат проходив службу в армії, після чого їздив по заробітках, жив в м. Харкові, в м. Дніпрі. Одружився, у них з дружиною народився син, вони родиною поїхали до батька невістки в росію, їм там сподобалося і вони у 2016 році поїхали на постійне місце проживання до російської федерації, де саме проживає брат, він не повідомляв. Вона особисто йому не телефонує, але спілкується, коли брат телефонує матері, їй достовірно відомо, що ОСОБА_2 знає про смерть батька, на спадщину не претендує, він намагався приїхати після смерті батька, прислати документи про відмову від спадщини, але не зміг.

Судом, установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с. 9).

ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ( а.с. 7).

ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_3 та заявника ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та актовим записом про народження ( а.с. 6, 110).

Відповідно до довідок Виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області №201 від 18.11.2022 та №116 від 17.10.2023 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_1 та вели спільне господарство. У вказаному будинку також був зареєстрований син ОСОБА_2 , але він у цьому будинку не проживає з 2016 року ( а.с. 16, 17).

Факт не проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації з 2016 року також підтверджується актом обстеження від 24.10.2023 ( а.с. 18).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/3 частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельних ділянок кадастровий номер :00:001:0029, площею 1,3831 га, кадастровий номер :00:001:0028, площею 0,5197 га - для ведення особистого селянського господарства, :00:001:0027, площею 0,2466 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, :00:002:2372, площею 3,08 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с. 10-14, 19).

Спадщину в установленому законом порядку після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_1 , діти ОСОБА_10 та ОСОБА_9 від прийняття спадщини відмовилися на користь матері ОСОБА_1 , що установлено з матеріалів спадкової справи (а.с. 46-62).

20.12.2023 приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Сахарова Л.І. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 до установлення у судовому порядку факту відсутності постійного проживання зі спадкодавцем сина померлого ОСОБА_2 та встановлення факту, що ОСОБА_2 не прийняв спадщину, відповідно до ч. 3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1269 ЦК України ( а.с. 22-23).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу ( ст. 1258 ЦК України).

За правилами частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Державна реєстрація у житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за адресою реєстрації.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 21 жовтня 2020 року у справі №569/15147/17 (провадження №61-39308св18) та від 28 квітня 2021 року, справа №204/2707/19 (провадження №61-15380св20).

Положеннями ч. ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно- територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Із аналізу наведених норм права можна зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.

За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином матеріалами справи та показами свідків об`єктивно доведено, що ОСОБА_1 за місцем реєстрації на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживав протягом достатньо тривалого часу, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав, тому він не може вважатися таким, що прийняв спадщину після батька ОСОБА_3 .

Таким чином, підлягає встановленню факт неприйняття спадщини, оскільки саме він має юридичне значення для заявника. У іншій частині заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Отже, суд приходить до переконання, що заява підлягає до часткового задоволення.

Питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи.

ОСОБА_1 подала заяву про повернення їй судового збору, сплаченого при зверненні до суду, оскільки вона, відповідно до ЗУ « Про судовий збір» звільнена від його сплати.

Із матеріалів справи установлено, що ОСОБА_1 при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. ( а.с. 1, 2). ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи ( а.с. 128).

Відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Таким чином підлягає поверненню ОСОБА_1 сума сплаченого судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83, 128, 141, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 316, 318, 319, ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити юридичний факт неприйняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщини після померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Полтавській області ( 36000 м. Полтава, вул. Шевченка, 1) повернути позивачу ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. сплачених згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 27.12.2023 на суму 536 ( п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. та квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 02.04.2024 на суму 68 ( шістдесят вісім) грн. 80 коп. у АТ КБ "ПриватБанк" (одержувач ГУК у Полт.обл/тг смт В.Багач/22030101, код 37959255, банк одержувача Казначейство України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

представник заявника: адвокат Лисенко Наталія Василівна, РНОКПП НОМЕР_2 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №248, видане Полтавською обласною КДКА 26.12.1995, адреса: вул. Українська, 19, селище Велика Багачка, Миргородський район, Полтавська область;

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

Великобагачанська селищна рада Миргородського району Полтавської області, , адреса: вул. Шевченка, 73, селище Велика Багачка, Миргородський район, Полтавська область.

Повне рішення суду складено 25.11.2024.

Суддя Я.В. Прасол