УХВАЛА

іменем України

"25" жовтня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В, вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат - Мамчик Дмитро Олегович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

02.10.2024 року з Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України надійшла інформація про те, що за інформацією наявною в ДМС місце проживання ОСОБА_2 не встановлено.

Згідно відповіді № 852447 від 17.10.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим не значиться.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків не більше, ніж три дні з дня отримання позивачем ухвали.

22 жовтня 2024 року представником позивача - адвокатом Мамчиком Дмитром Олеговичем на виконання вимог ухвали від 17 жовтня 2024 року, подано заяву про усунення недоліків з долученням до заяви нотаріально завірену заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підтвердження факту, що останнє місце проживання відповідача було у Дніпровському районі міста Києва в період з 01.01.2013 по 27.02.2013 року. Актуальні відомості про місце проживання представник позивача не до суду надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них (ч. 2 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.10 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Документом, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час його формування, є витяг із реєстру територіальної громади. Згідно абзацу 2 пункту 1 статті 2 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" витяг з реєстру територіальної громади - документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ зазначає, що позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред`являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за місцем проживання будь-кого з них.

Відповідно до положень статті 497 Цивільного процесуального кодексу України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Закон України «Про міжнародне приватне право» визначає приватноправові відносини як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи (п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право»)

Загальні правила підсудності судам України цивільних справ з іноземним елементом визначені статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження по справі, незважаючи на те, що у ході провадження у справі підстави такої підсудності відпали або змінились, крім випадків, передбачених у ст. 76 цього Закону.

Відповідно до статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», в якій містяться підстави для визначення підсудності справ судам України, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його.

Місце проживання чи перебування фізичної особи за певною адресою не може підтверджуватися заявами свідків, оскільки діючим законодавством України встановлений інший порядок доказування.

Враховуючи отриману судом інформацію з Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України про відсутність відомостей про місце проживання громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру № 852447 від 17.10.2024 року про відсутність зареєстрованого місця проживання відповідача, а також відсутність інформації про місце постійного зайняття (роботи) відповідача у м.Києві або про місцезнаходження належного відповідачу будь-якого нерухомого майна у м.Києві; відсутність інформації про перебування на утриманні позивачки малолітніх або неповнолітніх дітей; відсутність письмового погодження подружжя про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання позивачки, вказана позовна заява не може бути прийнята до розгляду Дніпровським районним судом міста Києва та підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Частиною 7 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: повернення заяви або скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 353, 354 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 354 Цивільного процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

С у д д я: