Справа №489/8252/24
Провадження №2/489/2816/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

23 жовтня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди

встановив.

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Валешинського М.І., звернулася до суду з позовом, яким просила: визнати протиправним та скасувати наказ № 06-д від 19.08.2024, наказ № 592-к від 20.08.2024 та наказ № 595-к від 21.08.2024; поновити ОСОБА_1 на посаді провідного фахівця бухгалтерського обліку та звітності управління економіки, бухгалтерського обліку та звітності Головного управління Держпродспоживслужби у Миколаївській області та стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу; стягнути моральну шкоду у розмірі 50000 грн..

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Згідно до ст. 234 КЗпП, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, згідно наказу №592-к від 20.08.2024, позивачка була звільнена з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, тоді як із позовною заявою до суду звернулася лише 22.10.2024.

При цьому, позивачка в позовній заяві не зазначає, чи вручено їй наказ про звільнення та коли і у разі невручення наказу про звільнення, з якого часу вона дізналася про звільнення так само як і не вказано про отримання чи не отримання трудової книжки.

Місячний строк для звернення до суду з позовною вимогою про поновлення на роботі скінчився 20 вересня 2024.

Клопотання про поновлення строків звернення до суду позивачкою не заявлено.

Зважаючи на те, що позивачку звільнено 20.08.2024, а позовна заява надійшла до суду 22.10.2024, ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду із позовною заявою про вирішення трудового спору.

Отже, позивачка має заявити клопотання про поновлення пропущеного строку із зазначенням поважності причин його пропуску та надати відповідні докази, які підтверджують поважність причини такого пропуску.

Позивачка у поданому позові заявляє наступні вимоги: визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень.

У відповідності до п. 1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору лише за вимоги про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Вказане положення законодавства не звільняє особу від сплати судового збору за стягнення моральної шкоди.

Позовна вимога про стягнення моральної шкоди не є тотожною позовним вимогам про поновлення на роботі. Такі вимоги повинні бути оплачені на загальних підставах, як вимога майнового характеру. При цьому, позивачем не надано квитанції про сплату судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди, як і не зазначено належних підстав для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, ОСОБА_1 має сплати судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 1211,20 грн.

Крім того, за умовами статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів також визначений пунктом 5.26 Національного стандарту України «ДСТУ 4163-2020», відповідно до якого відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій».

Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 160/7887/18.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.07.2018 у справі № 904/8549/17, від 27 вересня 2021 року № 5026/886/2012, незасвідчені копії документів визнаються недопустимими доказами.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів. Отже, суд наголошує, що копії документів подаються до суду належно завіреними.

Додані до заяви документи, всупереч вимогам п.2 ст. 95 ЦПК України, не завірені належним чином.

Враховуючи, що подані до позову документи не є оригіналами та як копії належним чином не завірені, а саме не містять слів: «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії, такі документи не можуть підтверджувати дійсні факти, зафіксовані в їх оригіналах, що нівелює їх доказову силу, а у разі відсутності у позивача оригіналів таких документів - зазначити про наявність у іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких долучено/має бути долучено до позовної заяви.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175-177 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. ст. 4, 175-177 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачу десять днів з дня отримання ними копії ухвали для усунення недоліків вказаних в мотивувальній частині ухвали суду.

У разі не виконання вимог ухвали в установлений судом строк заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О. Рум`янцева