Справа № 216/7110/24
Провадження 2-о/216/238/24
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

28 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М. В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Головне Управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, -

ВСТАНОВИВ:

09.10.2024 року, заявник ОСОБА_1 (від імені якої діє представник ОСОБА_2 ) через електронний суд звернулися до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Головне Управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

Просять суд встановити факт неможливості звернення до ПФУ у встановлений законом строк через обставини непереборної сили. Визнати право на отримання пенсії по втраті годувальника для неповнолітнього сина ОСОБА_3 з 29 вересня 2021 року (дата смерті годувальника) до досягнення ним повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 , та для повнолітнього сина ОСОБА_2 на виплату належної частини пенсії за період з 29 вересня 2021 року до 18 лютого 2023 року, враховуючи затримку з наданням документів через об`єктивні обставини. Звернути судове рішення до виконання

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В силу приписів ч. ч. 1, 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України та роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ч.1 ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

1)який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2)причини неможливості одержання або відновлення документів,що посвідчують цей факт;

3)докази,що підтверджують факт.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник немає іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 295/3547/21.

У вказаній заяві, заявник(и) бажають реалізувати право на отримання пенсії на неповнолітню та повнолітню дитину у зв`язку із втратою годувальника за період з часу смерті годувальника, а саме з 29.09.2021 року.

З наданих до заяви матеріалів вбачається, що заявник ОСОБА_2 28.08.2023 року звернувся до Центрально-міського райсуду м. Кривого Рогу із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

01.09.2023 року Центрально-міським райсудом м. Кривого Рогу по цивільній справі № 216/5635/23 було ухвалено рішення суду, встановлено факт смерті особи ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території України.

На підставі рішення суду, заявником було отримано свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , актовий запис про смерть зроблено 14.09.2023 року.

Згідно відповіді Головного Управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що з 04.10.2023 року на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , відповідно до Закону України від 09 липня 2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначено пенсію по втраті годувальника. Загальний розмір пенсійної виплати становить 2711.05 гр. (50% загального розміру пенсії), у тому числі: 5422.10 грн. - основний розмір пенсії за віком (24009,65 х 0,22583).

Відповідно до Закону № 1058 пенсія в разі втрати годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо заява на призначення пенсії подана протягом 12 місяців із дня смерті годувальника.

Органи Пенсійного фонду України у своїй діяльності керуються нормами чинного законодавства.

Відповідно до Закону України від 02 жовтня 1996 № 393/96-ВР Про звернення громадян, у разі незгоди з наданою відповіддю, Ви маєте право на її оскарження в органах вищого рівня або в судовому порядку.

При цьому, до матеріалів заяви не додано копії заяв ОСОБА_1 та/або ОСОБА_2 з якими вони звернулися до ГУПФУ, чи ставилося ними до ГУПФУ питання щодо призначення пенсії саме з часу смерті годувальника, чи ставилося питання щодо призначення пенсії на повнолітнього сина, та відсутня саме відмова ГУПФУ з цих питань.

Отже, суд приходить до висновку, що заявники не зверталися до компетентного органу з питаннями призначення пенсії з часу смерті годувальника, та щодо призначення пенсії на повнолітнього сина, не отримували відмову, а безпосередньо звернулися із даною заявою до суду.

Тобто, незрозуміло, визнані або невизнані компетентним органом ГУПФУ вимоги заявників, поставлені ними у своїй заяві до суду. Якщо вимоги заінтересованою особою не визнана, це свідчить про існування спору про право. Вимога про визнання за заявниками права на отримання пенсії по втраті годувальника з певного часу не підлягає вирішенню в порядку окремого провадження. Визнання за заявником права на пенсію по втраті годувальника має здійснюватися в порядку визначеному чинним законодавством, зокрема Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який визначає суб`єктів призначення пенсії, перелік необхідних документів для призначення пенсії, а також момент з якого призначається пенсія, а у разі виникнення спору, заявник має звернутися до суду з відповідним адміністративним позовом про захист невизнаного права, а не з заявою в порядку окремого провадження.

Беручи до уваги викладене, керуючись ч.4 ст. 315 ЦПК України, прийшовши до висновку про фактичну наявність спору про право в частині вимог про визнання права на пенсію по втраті годувальника з певного часу, неможливістю вирішення вказаного спору в порядку окремого провадження, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження.

Керуючись ст. ст. 260, 261, ч. 4 ст. 315 ЦПК України суд -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Головне Управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі разом позовними матеріалами надіслати позивачу не пізніше наступного дня після її постановлення. Копію позовної заяви залишити в суді.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: М.В. БУТЕНКО