Справа № 211/6331/23
Провадження № 2/211/322/24
РІШЕННЯ

іменем України

15 липня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.,

при секретарі Строгановій Е.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача ОСОБА_2 , який у подальшому було уточнено, та просить суд, відповідно до уточненого позову, стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 28 396,55 грн., посилаючись на вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 01 липня 2023 року, також просить стягнути судові витрати по справі: судовий збір у сумі 1 073,60 грн., витрати на правову допомогу в сумі 3 600,00 грн., витрати на проведення експертизи в сумі 3 500,00 грн., а також витрати на ксероксні послуги в сумі 172,00 грн., комісію в сумі 60,00 грн. В обґрунтування вимог зазначила, що 01.07.2023, приблизно о 19 год. 44 хв., а/м «ГАЗ-31105» держ.номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , у районі будинку АДРЕСА_1 , виїхав на сторону зустрічного руху, де допустив зіткнення із зустрічним а/м «ДЕУ-Ланос» держ.номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД №266008 від 01.07.2023, водія ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України за порушення вимог п. п. 2.3 (б), 12.1, 12.3 ПДР, справа була направлена на розгляд до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу, який постановою від 26.07.2023 у справі №211/4273/23 визнав його винним в скоєнні ДТП. З рішенням Довгинцівського районного суду водій ОСОБА_2 був згоден, його не оскаржив. Автомобіль «ДЕУ-Ланос» легковий седан тип В, держ.номер НОМЕР_2 , 2008 р. випуску, на момент ДТП, згідно свідоцтва про реєстрацію Т.З. № НОМЕР_3 в Криворізькому ВРЕР ДАІ належить ОСОБА_1 . Страхувальником автомобіля а/м «ГАЗ-31105» держ.номер НОМЕР_1 є водій ОСОБА_2 , згідно полісу AT №4212446 цивільно-правова відповідальність якого застрахована в національній акціонерній СК «Оранта». Судовим експертом Рейнюком О.В. 13.09.2023 було складено Висновок експерта №145/23 товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку, відповідно до якого розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_4 , складає 54 848,10 грн. за ПДВ на запасні частини, 53 989,78 грн. без ПДВ. Загальна вартість матеріальної шкоди, нанесеної відповідачем, становить: 54 848,10 грн. + 103, 80 грн. - 29 055, 38 грн. + 2 500,00 грн. = 28 396 грн. 55 коп.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання сторони не заявилися.

Представник позивача адвокат Цепелєв Ю.М. звернувся до суду з заявою за його відсутності та позивача, на заявлених позовних вимогах наполягав та просив ухвалити рішення за наявними доказами у справі.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами у справі, позивач ОСОБА_4 є власником автомобіля DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_4 (а.с. 10 копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01.07.2023 серіїААД №266008, 01.07.2023 о 19-44 год. водій ОСОБА_2 , керуючи транспортнимзасобом ГАЗ 31105, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Апостолівській, біля буд. 50, неврахував дорожньої обстановки, був неуважним, не вибрав безпечної швидкості руху, щобмати змогу постійно контролювати його рух, не обрав безпечної швидкості руху, привиявленні небезпеки не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки ТЗ,здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортнимзасобом ДЕУ Ланос, номерний знак НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_3 . ВнаслідокДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальним збитками.Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3 б, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху.

ПостановоюДовгинцівського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтями 122-4, 124, 130 ч.1 КУпАП, та відповідно до ст. 36 КУпАП накладено на адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с. 11, 12 копія постанови).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону №85/96-ВР).

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу до Європейського Союзу, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи щодо підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон №1961-IV.

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон №1961-IV.

Законом №1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону №1961-IV).

Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17).

Водночас у Законі №1961-IV наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто цей Закон спрямований насамперед на захист прав осіб, потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 цього Закону).

Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована відповідальність винної особи. А тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

Вказані висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2022 року у справі №201/16373/16-ц, провадження №14-27цс21.

Як встановлено судом у судовому засіданні та не оспорюється сторонами у справі, цивільна правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ серія АТ №4212446 у ПАТ «НАСК» ОРАНТА», франшиза 2 500,00 грн.

Страховою компанією ПАТ «НАСК» ОРАНТА» було узгоджено суму страхового відшкодування та позивачу сплачено 29 055,38 грн. (а.с. 13 копія узгодження, а.с. 48 копія витягу з рахунку).

Судовим експертом ОСОБА_5 13.09.2023 було складено Висновок експерта №145/23 товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку, відповідно до якого розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_4 , складає 54 848,10 грн. за ПДВ на запасні частини, 53 989,78 грн. без ПДВ (а.с. 14-43 копія висновку).

Таким чином, виходячи із суми встановленого експертизою збитку 54 848,10 грн. та вартості телеграмного повідомлення 103,80 грн., суми встановленої полісом розміру страхової суми за майнову (матеріальну) шкоду, що становить 29 055,38 грн., і суми франшизи в сумі 2 500,00 грн.; з винної особи може бути стягнуто різницю між страховим відшкодуванням та сумою завданого збитку у розмірі 28 396,55 грн.

Щодо вимоги про стягнення правової допомоги.

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, судом досліджено докази понесення позивачем витрат на правову допомогу, зокрема, було надано Договір №93 щодо надання юридичних послуг від 25.09.2023 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 49, 50).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правову (правничу) допомогу у заявленому розмірі 3 600,00 грн. При прийнятті такого рішення судом також враховані вимоги частин 4, 5 ст. 137 ЦПК України, складність справи, відсутність фактичних судових засідань за участю осіб, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та з метою уникнення можливості неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідача.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір у сумі 1 073,60 грн. (а.с. 1), враховуючи, що відповідач до початку слухання справи по суті визнав позов, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 536,80 грн. (50%). Інші 50% мають бути повернуті позивачу з державного бюджету.

Також позивачем заявлено вимогу щодо стягнення витрат на проведення експертизи в сумі 3 500,00 грн. та надано належний доказ підтвердження вказаних витрат (а.с. 45 копія квитанції).

Пунктом 2 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з проведенням експертизи.

Відповідно до статті 139 частини 6 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення експертизи в сумі 3 500,00 грн.

Крім того, пунктом 4 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З огляду на надані суду докази, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з підготовкою до розгляду справи, а саме витрат на ксероксні послуги в сумі 148,00 грн. (а.с. 47). В частині стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою комісії банку відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 89, 133, 137, 141, 142, 206, 247, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до відповіді ДПС України надати реєстраційний номер облікової картки не має можливості з причини: боржник з такими реєстраційними даними у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків не зареєстрований, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 ) матеріальну шкоду у сумі 28 396 (двадцять вісім тисяч триста дев`яноста шість) гривень 55 копійок; та у рахунок відшкодування судових витрат: витрати по сплаті судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, витрати на проведення експертизи в сумі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, витрати на правничу допомогу в сумі 3 600 (три тисячі шістсот) гривень 00 копійок, витрати, пов`язані з підготовкою до розгляду справи, у сумі 148 (сто сорок вісім) гривень 00 копійок.

В частині стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою комісії банку відмовити.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 ) сплачений нею судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, внесений по квитанції №0.0..1 від 03.10.2023 на розрахунковий рахунок ГУК у Дн-кій обл./Довг.р-н/22030101.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя І.О. Юзефович