Справа № 369/7014/24
Провадження № 4-с/369/80/24
УХВАЛА

про залишення скарги без руху

23.10.2024 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Подільський ВДВС у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на дії органу примусового виконання, -

ВСТАНОВИЛА:

Скаржник звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області зі скаргою на дії органу примусового виконання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями 24 квітня 2024 року справу передано на розгляд судді Фінагеєвій І.О.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 квітня 2024 року провадження у справі за скаргою було відкрито та призначено до розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов висновку, що скарга не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, а тому є підстави для залишення її без руху з огляду на наступне.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" визначено, що учасник виконавчого провадження (особа, залучена до проведення виконавчих дій), який звернувся до суду зі скаргою бере участь у їх розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року (в частині, що не суперечить нормам ЦПК України, що діє з 15 грудня 2017 року, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції), скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 10 ЦПК України до скарги на дії державного виконавця застосовуються загальні правила позовного провадження із врахуванням особливостей, передбачених Розділом VII ЦПК України.

Суд за загальним правилом ЦПК України не має права вимагати подання певних документів або клопотань по витребування відповідних доказів, однак суд в порядку сприяння учасникам в реалізації їхніх прав роз`яснює, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, вивченням матеріалів встановлено, що скарга подана в порядку ст.ст. 447-450 ЦПК України, тому до форми та змісту скарги застосовуються вимоги ст.175,177 ЦПК України, які скаржником не дотримано.

Частиною 5 ст. 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1ст. 448 ЦПК України).

Зазначена норма свідчить, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України може бути подана стороною виконавчого провадження лише в разі, якщо оскаржувані рішення, дія або бездіяльність вчинені виконавцем під час виконання судового рішення, ухваленого судом за нормами ЦПК України.

У інших випадках дії, бездіяльність, рішення суб`єкта владних повноважень можуть бути оскаржені в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів, ОСОБА_1 просить суд визнати дії Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови у знятті арешту на усе майно належне ОСОБА_1 неправомірними та зобов`язати Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт, накладений на все майно належне ОСОБА_1 , згідно постанови б/н від 03 грудня 2010 року, виданої Ленінським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ, реєстраційний номер обтяження 10580673, однак, до матеріалів скарги копія вказаної постанови долучена не була.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З огляду на зазначене, враховуючи, що скаржник не долучив до матеріалів справи копію постанови про накладення арешту на майно, дії та бездіяльність стосовно якої оскаржуються, суд позбавлений можливості встановити до юрисдикції якого суду належить вирішення вказаної справи.

Окрім того, із поданих скаржником доказів не можливо встановити який саме суд, як суд першої інстанції розглядав справу по суті. Водночас суд зазначає, що посилання скаржника на ч. 2 ст. 30 ЦПК України в обгрунтування подачі скарги саме до Києво-Святошинського районного суду Київської області є хибним, з огляду на ту обставину, що виключна підсудність застосовується до позову про зняття арешту з нерухомого майна. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1ст. 448 ЦПК України).

Згідно з частиною 9 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про наявність підстав для залишення скарги ОСОБА_1 без руху, оскільки подана до суду скарга на дії органу примусового виконання за формою та змістом не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, з урахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 9,10. 175,177, 185, 447, 449, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Подільський ВДВС у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на дії органу примусового виконання, - залишити без руху і надати скаржнику строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення скаржнику ухвали, та роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали скарга буде вважатися неподаною і підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА