Справа № 283/953/24
Провадження №2/283/444/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2024 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Левченко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 501398750 від 07.12.2021 року в розмірі 320444 гривні 64 копійки, що виникла станом на 28.09.2023 року і складається з:

- заборгованості по кредиту в розмірі 193900 гривень 69 копійок;

- заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 126543 гривні 95 копійок.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 07.12.2021 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа-Банк», яке в подальшому було перейменоване на АТ «Сенс Банк», угоду про надання споживчого кредиту № 501398750. За умовами цієї угоди АТ «Альфа-Банк» зобов?язувалось надати відповідачу кредит в розмірі 200000 гривень, а відповідач повинна була повертати кредит та сплачувати відсотки за користування коштами. Банк свої зобов?язання виконав та надав відповідачу кредит. Відповідач свої зобов?яння не виконувала і у зв?язку з цим допустила заборгованість в розмірі 320444 гривні 64 копійки. У зв?язку з цим просить позов задовольнити.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому вказав, що відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 137083 гривні 50 копійок. У стягненні решти частини коштів необхідно відмовити, оскільки, згідно пункту 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.12.2021 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк», який в подальшому був перейменований на АТ «Сенс Банк» (а.с. 30-43), була підписана оферта на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501398750, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк» та паспорт споживчого кредиту, які в сукупності становлять договір про надання споживчого кредиту № 501398750 від 07.12.2021 року (а.с. 16-23).

Згідно з умовами договору про надання споживчого кредиту № 501398750 від 07.12.2021 року АТ «Альфа-Банк» зобов?язувалось надати ОСОБА_1 споживчий кредит в розмірі 200000 гривень строком на 60 місяців, а ОСОБА_1 зобов?язувалась щомісячно повертати частину кредиту та сплачувати відсотки за користування коштами у розмірі 45% річних. Згідно графіку платежів повернення кредиту та сплата відсотків повинна була відбуватись щомісячно рівними платежами в розмірі 8425 гривень 34 копійки, а в останній місяць користування кредитом в розмірі 8425 гривень 27 копійок (а.с. 17-18).

Кредит в розмірі 200000 гривень був наданий відповідачу 07.12.2021 року, що підтверджується меморіальним ордером № 760470135 (а.с. 15).

З вищевказаних доказів вбачається, що між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Як встановлено при розгляді справи, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач користувалась кредитними коштами та не виконувала належним чином свої зобов?язання, не сплачуючи кредит та відсотки за користування кредитними коштами.

Згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 вона сплатила наступні платежі (а.с. 13-14):

- 06.01.2022 року 8425 гривень 34 копійки (7500 гривень відсотки та 925 гривень 34 копійки кредиту);

- 02.02.2022 року 8425 гривень 34 копійки (7465 гривень 30 копійок відсотки та 960 гривень 04 копійки кредиту);

- 18.10.2022 року 10000 гривень (8325 гривень 94 копійки відсотки та 1674 гривні 06 копійок кредиту);

- 06.01.2023 року 6000 гривень (4572 гривні 48 копійок відсотки та 1427 гривень 52 копійки кредиту);

- 27.01.2023 року 6500 гривень (5387 гривень 65 копійок відсотки та 1112 гривень 35 копійок кредиту).

Такий розподіл платежів на погашення кредиту та відсотків відповідає затвердженому сторонами графіку платежів (а.с. 17-18).

Таким чином відповідач сплатила кредит в розмірі 6099 гривень 31 копійка. Непогашена сума кредиту становить 193900 гривень 69 копійок.

Відповідно до розрахунку заборгованість по відсотках за користування кредитом станом на 28.09.2023 року становить 126543 гривні 95 копійок (а.с. 28).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом та доведено поданими по справі доказами, відповідач умови укладеного договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ "Сенс Банк" підлягають задоволенню.

У зв`язку з цим суд позов задовольняє повністю і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 501398750 від 07.12.2021 року в розмірі 320444 гривні 64 копійки, що виникла станом на 28.09.2023 року і складається з:

- заборгованості по кредиту в розмірі 193900 гривень 69 копійок;

- заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 126543 гривні 95 копійок.

Суд вважає помилковим твердження представника відповідача, що відповідач повинен сплатити лише заборгованість по кредиту в розмірі 137083 гривні 50 копійок, оскільки на підставі досліджених доказів було встановлено, що заборгованість відповідача по кредиту становить 193900 гривень 69 копійок, а крім того пункт 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» звільняє позичальника від відповідальності за прострочення виконання зобов?язань по кредиту, але не звільняє від сплати відсотків по кредиту, які є платою за користування коштами, а не відповідальністю за невиконання зобов?язань по кредиту.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 3845 гривень 34 копійки, оскільки позивач подав позовну заяву та додані до неї документи у електронній формі і у зв?язку з цим, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню позивачу відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 209-265 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 525, 598, 599, 610, 615, 1049, 1054 Цивільного кодексу України,-

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 501398750 від 07.12.2021 року в розмірі 320444 гривні 64 копійки, що виникла станом на 28.09.2023 року і складається з:

- заборгованості по кредиту в розмірі 193900 гривень 69 копійок;

- заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 126543 гривні 95 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) витрати на сплату судового збору у розмірі 3845 гривень 34 копійки.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: А. О. Тимошенко