Справа № 439/971/24
Провадження № 2/439/355/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді Рахімової О.В..,

при секретарі Скорик І.Б.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши в місті Броди у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами у сумі 73236, 25 грн. та судових витрат у сумі 2 684 гривень.

Позов мотивовано тим, що 25.10.2021 року укладено договір № між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_2 . Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в подальшому укладено договір факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 року, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» ТзОВ передає (відступає) ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу 24/11-22 від 24.11.2022, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів" набула право грошової вимоги до ОСОБА_2 у розмірі 32350 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 4000 грн., заборгованість за відсотками - 28350 грн.

Крім того, 31 серпня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Кредитна Установа « Європейська кредитна група» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № /725619. 12.08.2022 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Кредитна Установа « Європейська кредитна група» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 12082022 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Кредитна Установа « Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 12.08.2022 до Договору факторингу № 12082022 від 12.08.22, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 20886,25 грн., з яких: 5 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15386,25 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Також 31.07.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 22843-07/2021. 13.01.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова компанія «Інвеструм»» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 13012023 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова компанія «Інвеструм»» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 20000 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідачу було направлено повідомлення про відступлення права вимоги та вимогу про погашення суми боргу із зазначенням реквізитів для сплати боргу. Натомість, остання не виконала свого зобов`язання, тому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у зазначеному розмірі та сплачені судові витрати.

Оскільки відповідач зобов`язання за кредитними договорами не виконує, заборгованість не сплачує, позивач просить суд стягнути суму заборгованості у сумі 73236,25 грн. та 2 684,00 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 15.01.2024 року провадження по даній справі суддею Рахімовою О.В. прийнято до свого провадження у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя « Про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Бродівського районного суду Львівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» від 26.12.2023 № 1419/0/15-23, розпорядженням від 27.12.2023 року № 21 та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача направив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Наполягає на повному задоволенні позову, заперечує щодо тверджень у відзові відповідача. У відповіді на відзив зазначає, що матеріалами справи в повній мірі доведено факт укладення кредитних договорів, обґрунтовано розмір заборгованості відповідача за кредитними договорами, з умовами яких відповідач ознайомлена.

Також зауважує, що нарахування процентів продовжувало нараховуватись, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, відповідно до положень договорів, оскільки у зазначений у договорах строк кредитування позичальник коштів не повернув.

Також наголошує, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеними договорами, позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника, а лише просить стягнути з відповідача ту заборгованість за кредитними договорами, яка була нарахована первісними кредиторами.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Представник ОСОБА_1 заперечив щодо задоволення позову просив відмовити в позові у повному об`ємі та стягнути з позивача витрати на правову допомогу.

Відповідно до відзову представник відповідача категорично заперечує щодо задоволення позову, оскільки позивачем не надано доказів визначення одиночної ціни придбання позивачем , як фактором у первісних кредиторів права грошової вимоги заборгованості відповідача, так як і не надано доказів сплати цієї ціни, що ставить під сумнів перехід права вимоги за кредитними договорами відповідача саме до позивача, а не іншої фінансової установи. Також позивачем не доведено належними та допустими доказами ( первинними бухгалтерськими документами , оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») сам факт надання коштів відповідачу первісними кредиторами. Так не є доказом надана квитанція щодо факту переказу коштів від ТОВ «Інфінанс» до відповідача, бо в даній квитанції одержувачем коштів зазначений сам ТОВ « Інфінанс», а не відповідач, як і зазначені реквізити одержувача коштів реквізити ТОВ « Інфінанс». І розрахунки проведені по кожному кредитному договору є невірними в порушення норм ЦК України та є безпідставними.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до приписів ст.12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

За правилами ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).

Згідно зі ст.11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст.12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Судом встановлено, що 25.10.2021 року укладено договір № між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_2 . Цей договір укладено на умовах строковості, зворотності, платності, із зобов`язанням клієнта повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Цей Договір, Паспорт споживчого кредиту, пропозиція укласти Договір надання позики ( оферта) та надання кредиту згідно заявки анкети № 3869976 від 25.10.2021 року, акцепт оферти від 25.10.2021 року та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ "Інфінанс" (розміщені на сайті ТОВ "Інфінанс" www.moneyboom.ua та з якими Позичальник ознайомився до укладення Договору до яких Позичальник приєднався підписавши Договір) складають єдиний кредитний договір (а.с. 9-16).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 року, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» ТзОВ передає (відступає) ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 12.08.2022 до Договору факторингу № 12082022 від 12.08.22, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 20886,25 грн., з яких: 5 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15386,25 грн. - сума заборгованості за відсотками ( а.с.17-24)

Позивач стверджує, що відповідачу були надані кредитні кошти, за умовами укладеного договору № які повинні були бути перераховані на її платіжну картку (а.с. 16), проте, будь-яких доказів на спростування тверджень відповідача про те, що нею не було отримано цих кошів надано не було. Судом надавався додатковий час для збору відповідних доказів, проте вони подані не були, будь-яких заяв чи клопотань про необхідність витребування вказаних доказів суду не надходило. Відтак, суд вважає, що позивачем не доведено факт перерахування та отримання відповідачем кредитних коштів по договору № , а тому підстав для їх стягнення як і підстав для стягнення відсотків за їх користування не має. Представлена представником позивача квитанція за сплату № 116300061 від 25.10.2021 року 4000 гривень містить реквізити одержувача ТОВ « Інфінанс» , а не як відповідачки, а тому він не є належним доказом перерахуванням коштів відповідачу. Тому в позові в цій частині слід відмовити за його недоведеністю.

Також судом встановлено, що 31 серпня 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Кредитна Установа « Європейська кредитна група» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № /725619. 12.08.2022 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Кредитна Установа « Європейська кредитна група» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 12082022 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Кредитна Установа « Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. ( а.с. 25-28).

Відповідно до Реєстру боржників від 12.08.2022 до Договору факторингу № 12082022 від 12.08.22, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 20886,25 грн., з яких: 5 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15386,25 грн. - сума заборгованості за відсотками ( а.с. 29-37).

Також 31.07.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 22843-07/2021. 13.01.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова компанія «Інвеструм»» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 13012023 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова компанія «Інвеструм»» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 20000 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.38-47).

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Договори укладено відповідачем в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, вчиненим одноразовим ідентифікатором, котрий надсилався на належний відповідачу номер мобільного телефону.

Вказані обставини не заперечуються представником відповідача ОСОБА_2 , як і не заперечується факт отримання нею кредитних коштів за цими двома договорами.

Таким чином, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем, спрямованих на укладення кредитних договорів та договору позики в обраний спосіб, такі не були б укладені сторонами, суд рахує, що ці правочини, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Після підписання електронним підписом кредитних договорів і прийняття акцепту оферти у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариств виникли зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Крім того, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Представник позичальника не заперечує, що відповідачка не повернула і не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.

Представник відповідачки жодним чином не оспорював укладання зазначених двох останніх кредитних договорів і з фінансовими установами в послідуючих судових засіданнях.

Таким чином суд вважає, що відповідач отримала кредити за двома договорами, а саме: договором №/725619 укладеним між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Кредитна Установа « Європейська кредитна група» та ОСОБА_2 на суму кредиту 5500 грн. та кредитний договір № 22843-07/2021 укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 22843-07/2021 на суму 5000 гривень про те, не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договорами, отримані в кредит кошти не повернула.

Матеріали справи містять витяги з реєстру боржників, з якими і пов`язано набуття позивачем права вимоги.

Суд рахує в цій частині задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за вказаними договорами частково, виходячи з наступного.

За змістом статті 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 04 липня 2018 року (справа №310/11534/13-ц), в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року (справа №300/438/18).

Матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували правильність нарахування позивачем відсотків за кредитними договорами, зокрема в частині визначення періоду такого нарахування, а також сум, з яких виходив позивач, нараховуючи такі відсотки.

Натомість, за відсутності інших доказів, наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, який складений позивачем та не містить детального розрахунку такої заборгованості, не може слугувати належним доказом наявності у відповідача заборгованості по сплаті відсотків перед позивачем у заявленому ним до стягнення розмірі.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 22843-07/2021 від 31.07.2021 року, укладеним з ТОВ «ФК «Інвеструм», за яким ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 5000грн., строком на 30 днів, тобто до 29.08.2021 року, то суд зазначає, що визначених законом підстав для стягнення з відповідачки процентів за користування кредитними коштами поза межами цього строку (строку кредитування) немає, а тому з відповідачки у користь позивача підлягала стягненню заборгованість по процентам в розмірі 1500 грн., які були нараховані кредитодавцем в межах установленого в договорі строку кредитування. Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вказаним вимогам ЦК України та висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Правильність такого висновку підтверджується й додатком №1 до кредитного договору № 22843-07/2021 від 31.07.2021 року, в якому зазначено суму кредиту, яка підлягає сплаті відповідачем- 5000 грн. та суму нарахованих процентів 1500 грн., а всього: 6500 грн.

В іншій частині за кредитним договором № 22843-07/2021, заборгованість стягненню з відповідачки не підлягає.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № /725619 від 31.08.2021 року, укладеним між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Кредитна Установа « Європейська кредитна група» та ОСОБА_2 за яким ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 5500грн., строком на 30 днів, тобто до 29.09.2021 року, то суд зазначає, що визначених законом підстав для стягнення з відповідачки процентів за користування кредитними коштами поза межами цього строку (строку кредитування) немає, а тому з відповідачки у користь позивача підляже стягненню заборгованість по процентам в розмірі 4125 грн., які були нараховані кредитодавцем в межах установленого в договорі строку кредитування. Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вказаним вимогам ЦК України та висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Правильність такого висновку підтверджується й додатком №1 до кредитного договору № /725619 від 31.08.2021 року, в якому зазначено суму кредиту, яка підлягає сплаті відповідачем - 5500 грн. та суму нарахованих процентів 4125 грн., а всього: 9625,00 грн.

В іншій частині за договором № /725619., заборгованість стягненню з відповідачки не підлягає.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про те, позов підлягає задоволенню частково в загальній сумі 16125 гривень.

Відповідно до статті 141 ЦПК України та у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача (22.01%), з відповідача у користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 590 грн. 75 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідач у відзові заявила клопотання про стягнення з позивача 5000 грн. витрат на правничу допомогу, в підтвердження чого надала договір №23065 про надання правничої допомоги від 23.05.2023 року, укладений з адвокатом Яресько Т.В. додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №230656 від 23.05.2023 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 5000 грн.

Зважаючи на відсутність зі сторони позивача жодних заперечень, суд доходить висновку, що вказаний вище розмір витрат на правничу допомогу відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, та є співмірним зі складністю справи, а тому, з урахуванням вимог статті 141 ЦПК України , в той же час як в межах цієї справи розмір гонорару адвокату встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним, тому понесені відповідачкою витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про стягнення з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Керуючись статтями 141,247,263-265,280-282,289,352,354 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитним договором № 22843-07/2021 від 31.07.2021 року в розмірі 6500 грн., з яких: 5000 грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту; 1500 грн. - загальна заборгованість по відсоткам; за договором № /725619 в розмірі 9625 грн., з яких: 5500грн. - загальна заборгованість по тілу кредиту; 4125грн. - загальна заборгованість по відсоткам, а всьго стягнути заборгованості у загальному розмірі 16125( шістьнадцять тисяч сто двадцять п"ять) гривень;

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 590,75 (п`ятсот дев`яносто) гривень ( сімдесят п`ять) копійок .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 ( п`ять тисяч)гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рахімова О.В.