Справа 556/2425/24
Номер провадження 6/556/20/2024
У Х В А Л А

іменем України

25.11.2024 року

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Іванків О.В.,

за участю секретаря Кньовець Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Володимирець в порядку письмового провадження заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Карпач Ольги Михайлівни про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшла заява адвоката Карпач Ольги Михайлівни, яка діє в інтересах боржника ОСОБА_1 про визнання судового наказу від 22.08.2024 у справі № 556/2425/24 за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначено, що доказів того, що діти проживають саме із стягувачем до суду надано не було. На даний час шлюб між сторонами не розірвано, поділ майна не проведено і діти зареєстровані і проживають з обома батьками, що підтверджується витягом №1522 про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб від 23.09.2024 року. Боржник добровільно бере участь в утриманні своїх дітей: оплачує комунальні послуги: по будинку, в якому вони проживають, купує їм одяг, канцелярію, їжу, забезпечує кишеньковими грошима на щодень або купує перекуси в школу. Ця інформація підтверджується випискою з карток боржника за період з 01.07.2024 року по 20.09.2024 року та відповідними квитанціями, тому ОСОБА_2 не мала права звертатися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, а у боржника відсутній обов`язок зі сплати аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Розгляд заяви проведено за відсутності боржника та стягувача, а також їх представників, у зв"язку з чим фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що вимоги заяви не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

22.08.2024 Володимирецьким районним судом Рівненської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що проживає в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , проживає в АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 серпня 2024 року і до досягнення кожним із дітей повноліття.

Вказаний судовий наказ про стягнення аліментів видано у відповідності до до п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України, на підставі заявленої стягувачкою вимоги про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей - однієї третини, заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Судовий наказ є виконавчим документом і підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом, як це вбачається зі змісту ст.160 ЦПК України.

Як вбачається з ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ст.173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Разом з тим, проаналізувавши матеріали справи та доводи заяви, суд вважає, що твердження представника боржника про те, що у нього відсутній обов"язок сплачувати аліменти, не доведені і не можуть бути підставою для скасування судового наказу з огляду на таке.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 ст.181 СК України).

Згідно наданого боржником витягу №1522 від 23.09.2024 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 26.12.2016 по теперішній час.

Разом з тим, сама обставина спільного проживання сторін не є доказом надання позивачем матеріальної допомоги неповнолітнім дітям, а відтак ця обставина не може слугувати підставою звільнення від сплати аліментів, оскільки не скасовує обов`язку позивача сплачувати аліменти на утримання дітей, які стягнуті судовим рішенням, та не звільняє його від цього зобов`язання.

Та обставина, що діти зареєстровані за місцем реєстрації батька, не позбавляє матір дітей права на отримання аліментів.

Окрім наданого боржником витягу про реєстрацію місця проживання дітей, останнім не надано доказів того, що діти перебувають на його утриманні, або мешкають разом з ним, оскільки зареєстроване місце проживання може відрізнятися від місця фактичного проживання.

Крім того, на думку суду, добровільне виконання батьком дитини обов`язку з її утримання не може бути підставою для висновку про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки стягнення аліментів шляхом звернення до суду з заявою про видачу судового наказу є абсолютним правом стягувача незалежно від добровільного виконання платником такого обов`язку.

Надана боржником інформація про рух його коштів на картковому банківському рахунку не є належним доказом, який поза розумним сумнівом підтверджує періодичність, склад та розмір витрат ОСОБА_1 саме на утримання неповнолітніх дітей.

Отже, обставини, на які посилається заявник, як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, не є безспірними, і підлягають оцінці та доведенню та не вказують на відсутність обов`язку боржника зі сплати аліментів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання виконавчого документа (в даному випадку - судового наказу) таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, аналіз норм процесуального законодавства вказує на наявність інших способів захисту прав боржника.

Так, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно з частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Таким чином, зазначені у заяві обставини можуть слугувати підставою для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів, присуджених на підставі судового наказу, чи в порядку подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вказаного судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 81, 89, 259, 260, 261, 268, 353, 432 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 адвоката Карпач Ольги Михайлівни про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: Іванків О.В.