Справа № 355/208/19
Провадження № 4-с/355/7/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКАЇНИ

про відмову у задоволенні скарги

03 грудня 2024 року Баришівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Чальцева Т.В.,

за участю секретаря: Старенької С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Баришівка скаргу ОСОБА_1 у виконавчому провадженні (ВП 587709321) про визнання дій державного виконавця Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарської Ю.П. протиправними та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

22.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Державного виконавця Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Беднарської Юлії Петрівни.

В обґрунтування заяви зазначив, що на підставі судового наказу Баришівського районного суду Київської області від 01.03.2019р. №355/208/19 з нього стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВП №58770931).

Про існування вказаного виконавчого провадження він дізнався лише 13.08.2024 року від керівництва ТОВ «Автобудкапітал», де працює водієм (після надходження на адресу підприємства постанови). Зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження йому не надсилалась та не вручалась.

14.08.2024 року він ознайомився з матеріалами вказаного виконавчого провадження, де серед іншого виявив постанову про встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 22.01.2020 року (вих. №2495 від 22.01.2020р.) Зазначає, що вказана постанова на його адресу також не надсилалась та не вручалась

Пунктом 4 розділу ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що «виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Разом з тим, після відкриття виконавчого провадження державний виконавець повинен був обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця та направити за місцем роботи постанову про стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника, чого зроблено не було. Така постанова надійшла на адресу ТОВ «Автобудкапітал» лише в серпні 2024 року.

Як вбачається із тексту вказаної вище постанови на момент її винесення в скаржника існувала заборгованість із сплати аліментів у розмірі 18 630 грн., що підтверджується розрахунком від 12.01.2020 року (вих. №2615 від 22.01.2020р), якого він не отримував. Зазначає, що в матеріалах виконавчого провадження наявний лише один розрахунок заборгованості, та і датований він пізніше, ніж винесена сама оскаржувана постанова, що не узгоджується з вимогами Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802. За таких обставин він фізично не міг бути повідомлений про існування заборгованості та не міг вжити заходів з погашення такої заборгованості до встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Отже, і про наявність заборгованості зі сплати аліментів скаржник дізнався лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 14.08.2024p.

За таких обставин визначений розмір заборгованості виник не з його вини та утворився внаслідок недбалого ставлення державного виконавця до своїх посадових обов`язків. Наразі визначений розмір заборгованості є для нього непосильним тягарем, погашення визначеної суми заборгованості потребує деякого часу за умови наявності в скаржника можливості працювати та отримувати дохід від своєї праці.

Відтак, скаржник не погоджується з постановою державного виконавця Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарської Ю.П. про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 01.2020 року, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017 року, який набрав чинності 06.02.2018 року, посилено відповідальність платників аліментів в разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування, з наданням відповідних повноважень державному виконавцю.

Частина 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолодженою зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених з умовами чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Частиною 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю І, ІІ групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Скаржник вказує, що він працюю водієм в ТОВ «АвтоБуд Капітал». Наразі через те, що відносно нього встановлено заборону керування транспортними засобами, він не може керувати транспортними засобами на дорогах, так як буде притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без такого права (ч.3 ст. 126 КУпАП).

Зазначає, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами перешкоджає у виконанні покладених на мене функціональних обов`язків, що унеможливлює отримання доходу за місцем роботи.

В свою чергу робота водієм в ТОВ «АвтоБудКапітал», є його єдиним місцем роботи та, відповідно, єдиним та основним джерелом засобів для існування.

Зазначаю, що він вже отримав попередження про вивільнення з займаної посади від керівника ОВ «Автобудкапітал», оскільки існування обмеження унеможливлює виконання мною посадових обов`язків на підприємстві.

В свою чергу тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами має бути посиленням захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів, а не позбавленням боржника можливості сплачувати аліменти.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Позбавлення права на керування транспортними засобами порушує права скаржника на працю, гарантовані наведеною вище статтею.

Разом з тим, частиною 1 статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Зазначає, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази надсилання та вручення спірної постанови, як і в інших матеріалів виконавчого провадження, що є імперативним обов`язком державного виконавця.

Разом з тим зазначає, що про розгляд судом справи про стягнення з нього аліментів на утримання дитини йому також не було відомо, адже на мою адресу не надходила ні заява стягувача, ні копія судового наказу.

Згідно з приписами ст. 169 ЦПК України, після видачі судового наказу, суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами. Днем отримання боржником копії судового наказує є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи №355/208/19, в порушення строків, визначених ч.1 ст. 169 ПК України (а саме - 07.03.2019 року) на адресу його реєстрації був надісланий рекомендований лист. Згідно з наявною відміткою поштового оператора вказане відправлення 12.03.2019 року було повернуто на адресу суду з відміткою «не проживає», що підтверджує його необізнаність про існування відносно нього справи про стягнення аліментів.

Разом з тим стягувачу на момент подачі заяви про видачу судового наказу було достовірно відомо (оскільки вони зареєстровані за однією адресою), що за зазначеною в заяві адресою він не проживаю з моменту розірвання між ними шлюбу. Отже, адреса відправлення не є його місцем проживання тривалий час.

За приписами ч. 2 ст.163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, серед іншого, місце проживання чи перебування боржника. Зазначає, що він не втратив зв`язки в с. Морозівка, відтак стягувач мала можливість (проте, очевидно не мала бажання) з`ясувати місце його проживання з метою повідомлення його про існування судового провадження.

Зазначає, що з метою скасування вказаного обмеження, 14.08.2024 року він звернувся до Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою відповідного змісту. Проте, станом на сьогоднішній день державним виконавцем не вчинено дій, направлених на скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 22.01.2020 року, відповіді на його заяву також не надходило.

За таких обставин вважає за доцільне визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарської Ю.П. від 22.01.2020 року про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні №58770931.

Ухвалою суду від 29.08.2024р. відкрито провадження у вищевказаній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Державного виконавця Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Беднарської Юлії Петрівни.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 повністю підтримав доводи своєї скарги, надав пояснення, аналогічні викладеним у письмовій скарзі.

Державний виконавець Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Беднарська Ю.П. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги; надала пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, подані у даній справі, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що на виконанні у Баришівському відділі державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) перебуває виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №2-н/355/3/19 від 01.03.2019р., виданого Баришівським районним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та до досягнення дітьми повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

02.04.2019 року державним виконавцем Беднарською Ю.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП №58770931 та направлено сторонам виконавчого провадження.

Згідно ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження, «Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано Постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі».

З матеріалів справи вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана боржнику рекомендованим листом за адресою: АДРЕСА_1 , як і зазначено у виконавчому документі ( а.с. 37-39).

З пояснень скаржника, наданих у судовому засіданні, вбачається, що він дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак з 2019-2020р. за вказаною адресою не проживає; на даний момент мешкає у м. Києві.

З пояснень державного виконавця вбачається, що боржник ОСОБА_1 ухилявся від виконання рішення суду, на виклики до державного виконавця не з`являвся, підтверджуючі документи щодо сплати аліментів не надавав.

Державним виконавцем, відповідно до чинного законодавства, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 ( а.с. 42-46)

Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість зі сплати аліментів станом на 22.01.2020 року становила 18 630,00грн., що перевищувала суму відповідних платежів за три місяці, у зв`язку з чим державний виконавець, керуючись ЗУ «Про виконавче провадження» виніс постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника з накладенням ЕЦП та надіслав банкам учасникам для виконання.

Згідно ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмірі якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Дані постанови були направлені ОСОБА_1 рекомендованим листом за адресою, вказаною у виконавчому документі: АДРЕСА_1 . Даний лист повернувся з відміткою «відсутній адресат», проте згідно відповіді ЦМУ ДМСУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 40-41).

Керуючись вищезазначеною нормою, 22.01.2020р. державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно ч.10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тимчасове обмеження боржник у праві керування транспортними засобами не може бути застосовано у разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебування на утриманні боржника особи з інвалідністю І, ІІ групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойові обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях ;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, шо обмеження у праві користування транспортним засобом було застосоване у відношенні ОСОБА_1 22.01.2020 року.

Згідно копії трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 , станом на 22.01.2020р. останній запис про трудову діяльність зроблено 30.12.2006р., а саме ОСОБА_1 було звільнено з АТ «Спецтехніка» 30.12.2006р. за власним бажанням (а.с.70,71).

Крім того, згідно відповіді ПФУ, останній звітній місяць про доходи боржника - березень 2024 року, отже, станом на 22.10.20 року боржник не був офіційно працевлаштований на посаді водія.

3 22.01.2020 року боржником не було подано до Відділу державної виконавчої служби жодного підтверджуючого документа про те, що дане обмеження позбавляє його основного законного джерела засобів для існування (довідка з місця роботи, тощо).

З матеріалів справи вбачається, що 14.03.2024р. ОСОБА_1 було прийнято на посаду водія вантажного автомобіля ТОВ « АвтоБуд Капітал».

29.03.2024р. ОСОБА_1 було звільнено з посади за власним бажанням (а.с.70).

25.09.2024р. ОСОБА_5 було прийнято на посаду водія вантажного автомобіля ТОВ «АвтоБуд Капітал» (а.с . 71).

Суд звертає увагу, що станом на 25.09.2024р., тобто на момент повторного працевлаштування на посаду водія, ОСОБА_1 було достеменно відомо про наявність виконавчого провадження щодо стягнення з нього заборгованості зі сплати аліментів, а також про наявність постанови від 22.01.2020р. про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Даний факт було підтверджено як дослідженими матеріалами справи, з яких вбачається, що 13.08.2024р. ОСОБА_1 особисто ознайомився із матеріалами виконавчого провадження так і поясненнями скаржника ОСОБА_1 , наданими безпосередньо у судовому засіданні, де останній пояснив, що після працевлаштування у вересні 2024р. він фактично виконує обов`язки слюсаря у ТОВ « АвтоБуд Капітал».

Даний факт свідоме працевлаштування ОСОБА_1 на посаду водія, попри те, що йому було достеменно відомо про наявність постанови від 22.01.2020р. про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі - суд розцінює як намагання уникнути відповідальності саме у вигляді права керування транспортними засобами.

Також судом встановлено, що за боржником на праві власності зареєстрований автомобіль ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно постанови державного виконавця від 10.02.2023 року оголошено у розшук ( а.с.68).

Згідно п.3 п. 6 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МЮУ 02.04.2012 № 512/5, тимчасові заходи, передбачені пунктами 1-4 ч.9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», припиняються у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі на підставі постанов державного виконавця про скасування таких заходів або закінчення виконавчого провадження на підставі п. 1,2,5,7,9,10,12,14 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що станом на 01.10.2024 року заборгованість ОСОБА_1 по виплаті аліментів становить 200 970,33 грн.

Згідно вимог діючого законодавства, у разі сплати боржником заборгованості по виплаті аліментів в повному обсязі, державним виконавцем виноситься постанова про скасування тимчасових обмежень, в порядку п. 1-4 ч.9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Суд звертає увагу, що після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а саме- з 14.08.2024р., ОСОБА_1 не було вчинено жодних дій на погашення існуючої заборгованості.

З урахуванням вищевикладеного , проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправними дій державного виконавця Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарської Ю.П. та скасування постанови, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Баришівського районного суду Т. В. Чальцева