ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1572/24 22-ц/821/1673/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №693/153/24 Категорія: на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

секретар: Любченко Т.М.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_2 ,

приватний виконавець Гненний Дмитро Анатолійович,

заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

особа, яка подала апеляційні скарги ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційні скарги представника боржника ОСОБА_2 адвоката Новіка Владислава Ігоровича на ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2024 року та на додаткове рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року (у складі судді Шимчика Р.В.) у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії/бездіяльність органу примусового виконання,

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

В обґрунтування скарги зазначав, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. перебуває зведене виконавче провадження № 70674707, до якого входить ВП № 70651702, ВП № 70652113, ВП № 70652412, ВП № 70652717, ВП № 70652950, про виконання виконавчих листів, які видані Жашківським районним судом Черкаської області за № 693/266/22 та за № 693/291/22 про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Вказав, що на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. від 05.01.2023 накладено арешт на картковий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та на картковий рахунок № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), на який боржник отримує пенсію, яка є єдиним його джерелом доходу для існування. В подальшому з даних рахунків були списані грошові кошти в примусовому порядку приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А.

26.01.2024 боржник звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. із заявою про скасування арешту грошових коштів та повернення примусово списаних коштів.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. від 26.01.2024 знято арешт з рахунку НОМЕР_4 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк» та з рахунку НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

З урахуванням заяви про зміну вимог, скаржник просив визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. щодо накладення арешту на грошові кошти на рахунках ОСОБА_2 у АТ КБ «Приватбанк» № 513823 ( НОМЕР_2 ) та на № 491772 ( НОМЕР_4 ) постановою про арешт коштів боржника у межах виконавчого провадження № 70674707, до якого входить ВП № 70651702, ВП № 70652113, ВП № 70652717, ВП № 70652950, ВП № 70652412; визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. щодо примусового списання грошових коштів (за його платіжними вимогами) на рахунках ОСОБА_2 у АТ КБ «Приватбанк» № 513823 ( НОМЕР_2 ) та на № 491772 ( НОМЕР_4 ).

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

Мотивуючи прийняту ухвалу, суд першої інстанції вказав, що з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається та судом не встановлено, що кошти, які знаходяться на карткових рахунках боржника № НОМЕР_5 ( НОМЕР_2 ) та на № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), мають цільове призначення і складають лише пенсію ОСОБА_2 .

Крім того, суд звертав увагу, що при винесенні постанови про накладення арешту на кошти боржника від 05.01.2023 приватний виконавець визначив банківській установі порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 , суд першої інстанції зазначив, що приватним виконавцем виконавчого округу Гненним Д.А. було знято арешт з коштів на рахунках боржника ОСОБА_2 на підставі заяви останнього, отже в діях приватного виконавця відсутнє порушення пункту 1 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

19.08.2024 представником приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. адвокатом Пахолоком Т.П., у межах строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, направлено до Жашківського районного суду Черкаської області заяву про розподіл судових витрат, відповідно до змісту якої, останній просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн.

Додатковим рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року заяву представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_5 адвоката Пахолока Т.П. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн.

Мотивуючи прийняте додаткове рішення, суд першої інстанції зазначив, що витрати на правничу допомогу в сумі 25000,00 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. є співмірними з предметом спору та складністю справи, понесені судові витрати приватним виконавцем є документально підтвердженими та доведеними.

Вказав, що представником приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. адвокатом Пахолоком Т.П. у встановленому законом порядку та строк було надано до суду документи на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: договір № ПВГ-08/21 про надання правничої (правової) допомоги від 04.08.2021 та звіт про надання адвокатом юридичних послуг та виконання робіт, відповідно до умов додаткової угоди № 8 від 04.08.2024.

Не погоджуючись з ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 15.08.2024, представник скаржника ОСОБА_2 адвокат Новік В.І. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою скаргу ОСОБА_2 на дії/бездіяльність органу примусового виконання задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Гненному Д.А. було відомо, що скаржник ОСОБА_2 є пенсіонером, отримує регулярні пенсійні виплати та не скерував запит в Пенсійний фонд з метою визначення рахунків, на які зараховується пенсія. Отже, виходячи з цього, скаржник вважає, що приватний виконавець вчинив свідому пасивну протиправну поведінку, при якій продовжував здійснювати списання пенсії з рахунків ОСОБА_2 .

Також вказує, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Гненний Д.А., знявши арешт з рахунків ОСОБА_2 № НОМЕР_4 та № НОМЕР_2 , фактично підтвердив неправомірність своїх дій шодо накладення такого арешту та протиправне списання коштів з рахунків скаржника.

17.09.2024 на адресу Черкаського апеляційного суду від представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_5 адвоката Пахолока Т.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що ні від банку, ні від боржника на адресу офісу приватного виконавця станом на момент направлення платіжних інстукцій не надходила інформація про те, що на рахунки ОСОБА_2 № НОМЕР_4 та № НОМЕР_2 зараховуються пенсійні виплати.

Вказує на те, що у день надходження заяви від боржника про скасування арешту з вказаних вище рахунків, приватним виконавцем було винесено постанову про зняття арешту з рахунків ОСОБА_2 . Після цього приватним виконавцем платіжних інструкцій на примусове списання коштів із рахунків боржника до банку не направлялось.

Також, звертає увагу, що інформація про рахунки осіб, які отримують пенсію, на запити приватних виконавців органами Пенсійного фонду України не надається, а тому бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. в частині ненаправлення запиту до Пенсійного фонду щодо надання інформації про рахунки боржника, на які зараховується пенсійна виплата, не вбачається. З огляду на викладене вище, просить апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_2 адвоката Новіка В.І. залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 15.08.2024 залишити без змін.

Не погоджуючись з додатковим рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 16.09.2024, представник скаржника ОСОБА_2 адвокат Новік В.І. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив додаткове рішення Жашкіського районного суду Черкаської області скасувати, а заяву про розподіл витрат на правову допомогу адвоката Пахолока Т.П. повернути заявнику. У випадку непогодження з позицією скаржника про необхідність повернення заяви, просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 3000,00 грн, змінивши при цьому вказане додаткове рішення.

В обґрунтування скарги вказує, що в заяві про розподіл судових витрат представника приватного виконавця виконавчого округу ОСОБА_5 адвоката Пахолока Т.П. відсутні докази про направлення вказаної заяви з додатками іншим учасникам у справі, зокрема ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які є стягувачами по справі № 693/153/24. Отже, скаржник вважає, що судом першої інстанції не застосував наслідки, передбачені ч. 4 ст. 183 ЦПК України, чим порушив норми процесуального права.

Вважає, що витрати на правову допомогу, які були стягнуті судом першої інстанції на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. в розмірі 25000,00 грн, є занадто завищеними та неспівмірними зі складністю справи, звертає увагу, що представник приватного виконавця адвокат Пахолок Т.П. приймав участь лише в декількох судових засіданнях, в яких фактично оголошувалась перерва, а тому справа не слухалася по суті.

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді, приватного виконавця Гненного Д.А. та його представника адвоката Пахолока Т.П. в режимі відеоконференції, представника скаржника ОСОБА_2 адвоката Новіка В.І., вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 28.11.2022 стягувачу був виданий виконавчий лист на виконання судового рішення у цивільній справі № 693/266/22.

05.01.2023 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. була ухвалена постанова, якою відкрите виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа (ВП № 70652113).

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. від 10.01.2023 (ВП № 7062113) внесено зміни (доповнення) до автоматизованої системи виконавчого провадження, а саме заповнено банк: АТ КБ «Приватбанк», заповнено IBAN : UA513337.

05.01.2023 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. була ухвалена постанова, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа (ВП № 70652412).

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. від 09.01.2023 (ВП № 70652412) внесено зміни (доповнення) до автоматизованої системи виконавчого провадження, а саме заповнено банк: АТ КБ «Приватбанк», заповнено IBAN: UА 484728.

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. від 10.01.2023 (ВП № 70652412) внесено зміни (доповнення) до автоматизованої системи виконавчого провадження, а саме замість IBAN: UА 847285 значиться IBAN: НОМЕР_6 .

20.12.2022 стягувачу був виданий виконавчий лист на виконання судового рішення у цивільній справі № 693/291/22.

05.01.2023 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. була винесена постанова, якою відкрите виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа (ВП № 70652717).

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. від 09.01.2023 (ВП № 70652717) внесено зміни (доповнення) до автоматизованої системи виконавчого провадження, а саме заповнено банк: АТ КБ «Приватбанк», заповнено IBAN: UА 847285.

21.12.2022 стягувачу був виданий виконавчий лист на виконання судового рішення у цивільній справі № 693/291/22.

05.01.2023 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. була винесена постанова, якою відкрите виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа (ВП № 70652950).

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. від 09.01.2023 (ВП № 7065290) внесено зміни (доповнення) до автоматизованої системи виконавчого провадження, а саме заповнено банк: АТ КБ «Приватбанк», заповнено IBAN: UА 847285.

05.01.2023 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. (ВП № 70651702) об`єднано виконавчі провадження № 70651702, № 70652113, № 70652413, № 70652717, № 70652950 у зведене виконавче провадження № 70674707.

05.01.2023 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. (ВП № 70651702) накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2

05.01.2023 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. (ВП № 70651702) накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2

10.01.2023 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. (ВП № 70651702) внесено зміни (доповнення) до автоматизованої системи виконавчого провадження, а саме заповнено банк: АТ КБ «Приватбанк», заповнено IBAN: UА 847285.

04.01.2024 боржник ОСОБА_2 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень № 70651702, № 70652113, № 7062412, № 70652717, № 706290. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами вказаних вище виконавчих проваджень 22.01.2024.

26.01.2024 ОСОБА_2 звернуся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. із заявою про скасування арешту грошових коштів на рахунках боржника в АТ КБ «Приватбанк» № 513823 ( НОМЕР_2 ) та на № 491772 ( НОМЕР_4 ), накладений постановою про арешт коштів боржника у межах зведеного виконавчого провадження ВП № 70674707, та про повернення йому примусового списаних коштів з даного рахунку приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. від 26.01.2024 (ВП № 70651702) знято арешт з НОМЕР_4 відкритий в АТ КБ «ПриватБанк»; НОМЕР_2 відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

У зв`язку із залишенням АТ КБ «Приватбанк» зазначену вище постанову без виконання, мотивуючи відмову тим, що «не зазначений повний перелік виконавчих документів, за якими накладений арешт та банк не може самостійно зробити висновок про суму зняття арешту», приватним виконавцем 30.01.2024 було скасовано постанову про зняття арешту з коштів від 26.01.2024 та прийнято нову постанову про зняття арешту з коштів від 30.01.2024 ( ВП № 70651702) з врахуванням зауважень банку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

За змістом ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків (ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Під час вчинення виконавчих дій, виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.

При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, який не підлягає накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначена позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року, справа № 905/361/19, провадження № 12-28гс20.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі у разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до пункту 1 частини четвертої статті 59 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вказаних вище підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку з накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 520/4794/20, провадження № К/9901/18373/20, про оскарження дій державного виконавця з арешту грошових коштів боржника - фізичної особи у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису нотаріуса, дійшов висновку, що банк повинен повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунках боржника та повернути постанову про накладення арешту на грошові кошти, накладення арешту на які заборонено законом. Одночасно, звертаючись до виконавця з заявою про неможливість накладення арешту на кошти на рахунку та/або про зняття арешту, боржник повинен надати підтверджуючі документи.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 22 липня 2021 року у справі № 280/3860/20 (провадження № К/9901/32604/20) про оскарження постанови державного виконавця про накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, встановивши, що постанова про накладення арешту містить застереження для банку про неможливість накладення арешту на кошти, звернення стягнення на які заборонено законом, дійшов до висновку про законність такої постанови виконавця і переконливих підтверджень про спеціальний режим банківського рахунку виконавцю надано не було.

Виходячи з наведених вище висновків Великої Палати Верховного Суду, не може бути накладений арешт на кошти, що становлять заробітну плату (пенсію) боржника, після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на всі кошти заробітної плати (пенсії) боржника поза межами дозволених Законом України «Про виконавче провадження» розмірів відрахувань із такої заробітної плати. Якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. Водночас на кошти, які перебувають на рахунках і не є коштами, що становлять заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується. Якщо на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника фізичної особи, що перебувають на рахунку боржника та є його заробітною платою (пенсією), виконавцю не вдалося виявити правову природу (статус) цих грошових коштів як коштів, на які накладення арешту заборонено Законом України «Про виконавче провадження», то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про накладення арешту від 05.01.2023 (ВП № 70651702) містить застереження щодо накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_2 , крім коштів що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (а.с. 95-97 Т.1).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2 , оскільки, як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, АТ КБ «Приватбанк» не надало приватному виконавцю документального підтвердження про те, що рахунки боржника № 513823 ( НОМЕР_2 ) та № 491772 ( НОМЕР_4 ) мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Отже, у разі, якщо банк не повідомляє державного виконавця, що це є рахунок зі спеціальним режимом використання, то це свідчить про правомірність арешту рахунку.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності відмови у задоволенні скарги про визнання протиправними дій суб`єкта оскарження щодо списання коштів боржника з рахунку АТ КБ «ПриватБанк», не знайшли свого підтвердження, оскільки під час винесення постанови про накладення арештів на рахунки боржника державний виконавець діяв в межах своїх повноважень, на момент винесення постанови про арешт коштів боржника не було інформації, що відповідні рахунки відкриті на ім`я ОСОБА_2 призначені тільки для отримання пенсії та/або на них зараховується виключно пенсія (грошове забезпечення). Саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі виявлення, що кошти перебувають на рахунках, на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно з частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Подібні правові висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 01.06.2023 у справі № 161/11436/22 (провадження № 61-6969ск23) та від 22.11.2023 у справі № 161/12059/23 (провадження № 61-15943ск23).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що у день надходження заяви ОСОБА_2 , в якій він просив скасувати арешт грошових коштів та повернути примусово списані кошти, 26.01.2024, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. було винесено постанову про зняття арешту з коштів, а саме з рахунків НОМЕР_2 та НОМЕР_4 , відкритих в АТ КБ «Приватбанк», та направлено на виконання до банку (а.с. 210-211 Т.1).

Отже, арешт з рахунків ОСОБА_2 знятий, що підтверджується і самим скаржником.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21), в якій викладено висновки про те, що, передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до пункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою (пенсією) боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо правомірності додаткового рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року, апеляційний суд зазначає таке.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (як у даній справі).

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такі висновки містяться в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 2040/6747/18.

Далі, положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц , від 17.02.2021 у справі № 753/1203/18.

Із матеріалів справи судом встановлено, що представництво інтересів приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. в суді першої інстанції здійснював адвокат Пахолок Т.П., що підтверджується ордером від 21.02.2024 серія АА № 1411072, договором про надання правничої (правової) допомоги № ПВГ-08/21 від 04.08.2021, додатковою угодою № 8 до договору № ПВГ-08/21 від 04.08.2021 про надання правничої (правової) допомоги від 08.02.2024, звітом про обсяг наданих адвокатом юридичних послуг та виконаних робіт, рахунком на оплату № 023 від 16.08.2024, актом № 023 від 16.08.2024 прийому-передачі наданих послуг.

Відповідно до п.п. 3,4 додаткової угоди № 8 до договору № ПВГ-08/21 від 04.08.2021 про надання правничої (правової) допомоги від 08.02.2024 вартість робіт (наданих юридичних послуг) визначається у формі гонорару та розраховується в фіксованому розмірі: 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень, сплата робіт (наданих юридичних послуг) проводиться Замовником на користь Виконавця, на підставі виставленого рахунку, протягом 60 календарних днів з моменту винесення рішення судом першої інстанції (а.с. 217-218 Т.3).

Зі звіту про обсяг наданих адвокатом юридичних послуг та виконаних робіт від 16.08.2024 вбачається, що адвокатом Пахолоком Т.П. надані такі послуги:

1)Підготовка та направлення заяви від 21.02.2024 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції;

Час витрачений адвокатом: 30 хв;

2)Підготовка та направлення заперечень від 27.02.2024 щодо скарги на неправомірні дії/бездіяльність органу примусового виконання;

Час витрачений адвокатом: 180 хв;

3)Підготовка до судового засідання та участь в судовому засіданні (29.02.2024);

Час витрачений адвокатом: 60 хв;

4)Підготовка та направлення заяви від 15.03.2024 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції;

Час витрачений адвокатом: 30 хв;

5)Підготовка та направлення заяви від 22.04.2024 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції;

Час витрачений адвокатом: 30 хв;

6)Підготовка до судового засідання та участь в судовому засіданні (09.05.2024);

Час витрачений адвокатом: 60 хв;

7)Підготовка до судового засідання та участь в судовому засіданні (12.06.2024);

Час витрачений адвокатом: 60 хв.

Всього витрачено часу: 7 год 30 хв.

Згідно з актом № 023 від 16.08.2024 прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) загальна сума зазначених вище наданих адвокатом послуг складає 50000 грн (а.с. 220-221 Т.3).

Матеріали справи містять заперечення представника скаржника ОСОБА_2 адвоката Новіка В.І. на заяву про розподіл судових витрат, в якому зазначено, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Гненний Д.А. та його представник адвокат Пахолок Т.П. не зробили відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Також, в апеляційній скарзі на додаткове рішення Жашківського районного суду від 16.09.2024 представник скаржника ОСОБА_2 адвокат Новік В.І. вказав, що гонорар, який виставлений адвокатом Пахолоком Т.П. з метою розподілу судових витрат між учасниками справи, є неспівмірним зі складністю справи та занадто завищеним.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність. Вказаний висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що такі послуги як: «Підготовка та направлення заяви від 21.02.2024 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції»; «Підготовка та направлення заяви від 15.03.2024 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції»; «Підготовка та направлення заяви від 22.04.2024 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції» не потребують значних зусиль для їх підготовки.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А. до 10000 грн, що є співмірними з предметом спору, складністю справи та виходячи з наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та затраченого часу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції слід змінити, зменшивши розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д.А., з 25000 грн до 10000 грн.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_2 адвоката Новіка Владислава Ігоровича на ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2024 року залишити без задоволення.

Ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2024 року у даній справі залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_2 адвоката Новіка Владислава Ігоровича на додаткове рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року змінити, зменшивши розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича, з 25000 грн до 10000 грн.

У решті додаткове рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови виготовлено 23 жовтня 2024 року.

Судді Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова