Номер провадження: 22-ц/813/4706/24
Головуючий у першій інстанції Громік Д.Д.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Пухи А.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач - Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 року, ухвалене у складі судді Громіка Д.Д., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Адвокат Бочевар М.П. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту.

Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що ОСОБА_4 , який є батьком позивача ОСОБА_1 помер у березні 2017 року, після чого відкрилася спадщина на належну померлому квартиру АДРЕСА_1 . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 13.01.2023 року вбачається, що 28.05.2009 року державним виконавцем Другого відділу Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, було винесено постанову серії АВ № 964650 про накладення арешту на нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_5 , а саме на квартиру АДРЕСА_2 . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 27.10.2023 року № 352189329 також вбачається, що 28.05.2009 року державним виконавцем Другого відділу Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, було винесено постанову серії АВ № 964650 про накладення арешту на нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_5 , а саме на квартиру АДРЕСА_2 , що було зареєстровано (перенесено після видачі Позивачці свідоцтва про право на спадщину), за рішенням приватного нотаріуса ОМНО Сегеченко І.М. 21.06.2023 року.

Позивачу на теперішній час невідомо з яких підстав було накладено вказані арешти, так як із листа відповіді № 54569 від 14.08.2023 року, наданого начальником Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що надати інформацію стосовно виконавчого провадження, у межах якого було винесено постанову серії АВ № 964650 про накладення арешту на нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_5 , а саме на квартиру АДРЕСА_2 , не виявляється можливим, адже строк зберігання виконавчого провадження вичерпаний.

Шляхом аналізу відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, винесених відносно ОСОБА_5 та виконавчих проваджень, відкритих по невиконаним останнім судовим рішенням, позивачу вдалося дізнатися, що арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 був накладений 28.05.2009 року постановою державного виконавця Другого відділу Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції серії АВ № 964650 про накладення арешту на нерухоме майно в рамках виконавчого провадження ВП 10181350 з виконання Постанови Приморського районного суду міста Одеси від 13.05.2008 року по справі № 3-13665/08 про стягнення з ОСОБА_5 штрафу у розмірі 17,00 гривень. 14.07.2023 року позивачем зазначена сума боргу з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій була сплачена, про що Малиновський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було повідомлено заявою від 14.07.2023 року, однак відповідач належним чином не відреагував, арешт на квартиру АДРЕСА_2 скасовано не було.

Оскільки наявність зареєстрованого арешту на квартиру АДРЕСА_2 не дозволяє позивачці розпорядитися нею на власний розсуд, що порушує її права як власника такого майна, вона вимушена звернутись до суду та просить задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким зняти (скасувати) арешт, накладений 28.05.2009 року постановою державного виконавця Другого відділу Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції серії АВ № 964650 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 ..

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 рокупозов ОСОБА_1 до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна - задоволено.

В обгрунтування зазначено, що на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на отримання спадщини, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2024 та у задоволенні позову ОСОБА_1 до Малиновського відділу державної виконавчої службиу місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна - відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в резолютивній частині рішення Малиновського суду м. Одеси від 28.02.2024 по справі № 521/25915/23 не вірно зазначено, що арешт згідно постанови серії АВ № 964650 Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ був накладений в межах виконавчого провадження № 10181350 з виконання постанови Приморського районного суду міста Одеси від 13.05.2008 року по справі № 3-13665/08 про стягнення з ОСОБА_5 штрафу у розмірі 17,00 гривень по якому ніби то 14.07.2023 року позивачем була сплачена заборгованість. Зазначене ствердження є хибним, оскільки виконавче провадження № 10181350 було завершено згідно даних АСВП в 2008 році, а арешт на майно боржника ОСОБА_5 , згідно постанови серії АВ № 964650 Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ, був накладений 28.05.2009 року (додається підтвердження з АСВП, що виконавче провадження № 10181350 було завершено до накладання арешту на майно боржника ОСОБА_5 , згідно постанови серії АВ № 964650 Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ).

Вказує, що до позовної заяви не було додано жодного доказу, який підтверджує, що по виконавчому провадженню в якому був накладений арешт на майно боржника сплачений борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Постанові N 5 від 03.06.2016 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", із системного аналізу норм закону, що регулюють захист права власності чи іншого речового права від порушень, зокрема питання щодо звільнення майна з-під арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, існує два способи здійснення такого права: 1) на рішення та дії державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства (наприклад адміністративного судочинства); 2) особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна. Причому відповідачами в справі за позовом про зняття арешту (звільнення майна з-під арешту) є боржник і особа, в інтересах якої накладено арешт на майно; а як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби; на позовні вимоги про зняття арешту з майна поширюється трирічний строк позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт майна.

Суд першої інстанції не дотримався вимог процесуального закону, що регулює питання подання позову про виключення майна з-під арешту, оскільки даний позов про звільнення майна з-під арешту був пред`явлений до неналежного відповідача - Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

Щодо явки сторін.

До суду зявився представник позивачки інші сторони не зявились заяв про відкладення не надали, що не заважає апеляційному перегляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду в межах скарги та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 рокуцим вимогам не відповідає.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 376ЦПК України встановлено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Судом встановлено, щоу березні ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 була відкрита спадкова справа № 4/2023.

21.06.2023 року приватним нотаріусом нотаріального округу Одеської області Сегеченко І.М. ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , спадкова справа № 4/2023, зареєстровано в реєстрі за № 625 та зареєстровано за останньою право власності на вищевказану квартиру.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 10.10.2023 року вбачається, що 28.05.2009 року державним виконавцем Другого відділу Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, було винесено постанову серії АВ № 964650 про накладення арешту на нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_5 , а саме на квартиру АДРЕСА_2 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 27.10.2023 року № 352189329 також вбачається, 28.05.2009 року державним виконавцем Другого відділу Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, було винесено постанову серії АВ № 964650 про накладення арешту на нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_5 , а саме на квартиру АДРЕСА_2 , що було зареєстровано (перенесено після видачі Позивачці свідоцтва про право на спадщину), за рішенням приватного нотаріуса ОМНО Сегеченко І.М. 21.06.2023 року.

Відповідно до листа Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.08.2023 року № 54569 надати інформацію стосовно виконавчого провадження, у межах якого було винесено постанову серії АВ № 964650 про накладення арешту на нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_5 , а саме на квартиру АДРЕСА_2 , не виявляється можливим, адже строк зберігання виконавчого провадження вичерпаний.

З Єдиного державного реєстру судових рішень, винесених відносно ОСОБА_5 та виконавчих проваджень, відкритих по невиконаним останнім судовим рішенням позивач дізналась, що арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 був накладений 28.05.2009 року постановою державного виконавця Другого відділу Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції серії АВ № 964650 про накладення арешту на нерухоме майно в рамках виконавчого провадження ВП 10181350 з виконання Постанови Приморського районного суду міста Одеси від 13.05.2008 року по справі № 3-13665/08 про стягнення з ОСОБА_5 штрафу у розмірі 17,00 гривень.

14.07.2023 року зазначена сума боргу з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій була позивачем сплачена, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на суму 400,00 грн., призначення платежу оплата боргу, виконавчого збору, та витрат за ВП 10181350, проте станом на день звернення до суду арешт накладений на належну позивачці квартиру знято не було.

Отже, наявність зареєстрованого арешту на квартиру АДРЕСА_2 перешкоджає позивачці розпоряджатися належним їй майном.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги зазначив, що позивач ОСОБА_1 в інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право не може.

На сьогодні позивач ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину, має намір розпорядитися належною їй квартирою, проте через наявність арешту, позбавлена можливості це зробити, чим порушуються її права як власника майна.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.

Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на отримання спадщини, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позиваа підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

З даним висновком не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Вважаючи порушеними свої права, позивач ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом про зняття арешту з квартири АДРЕСА_2 у порядку цивільного судочинства.

Проте, коло осіб-учасників справи позивач визначив з порушенням норм процесуального права, на що не звернув увагу суд першої інстанції.

Так у п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі-постанова Пленуму ВССУ) судам роз`яснено, що відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках-особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка незаявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Вимоги осіб, які не є сторонами виконавчого провадження, щодо належності їм, а не боржникові, майна, на яке у виконавчому провадженні накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про зняття з нього арешту.

Орган державної виконавчої служби у такому випадку може бути залучений до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (п.24 постанови Пленуму ВССУ справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»).

Крім того, до участі у справі в якості відповідача не залучено стягувача, в інтересах якого державним виконавцем накладено арешт на майно боржника.

Таким чином, суд розглянув позов ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту до неналежного відповідача, який міг бути залучений до участі у вказаній справі лише в якості третьої особи, та без залучення до участі у справі належного відповідача.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що пред`являючи позов, позивач не скористався наданими йому процесуальними правами щодо забезпечення доказів для встановлення особи стягувача у виконавчому провадженні та подальшого притягнення цієї особи співвідповідачем за заявленими у цій справі вимогами.

Оскільки відповідно до правил ч.6ст.367ЦПК Українив суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги до осіб, які не були залучені у справі в якості відповідачів, та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у позові.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що в порушення норм процесуального права позов пред`явлено до органу державної виконавчої служби та не вирішив питання про залучення до участі у справі належних осіб в передбаченому ст.51ЦПК України порядку.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року №6-3136 св18, від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21, від 29 червня 2023 року у справі № 208/9810/21, провадження № 61-2303св23.

Враховуючи те, що суд першої інстанції прийняв судове рішення про права особи, що не була залучені до участі у справі, неможливість на стадії апеляційного розгляду залучати до участі у справі нових учасників судового процесу, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Зазначене не позбавляє ОСОБА_1 звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, правильно визначивши коло учасників судового процесу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено і в позові відмовлено, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь відповідача сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 1610,40 грн..

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 липня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова