КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 711/4747/23 Головуючий у суді першої інстанції - Машкевич К.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», поданою представником Маркєловим Вадимом Валентиновичем, на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення суми боргу,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення суми боргу, відповідно до якого просила стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу у розмірі 112 350,46 грн, три відсотки річних у розмірі 1 920,74 грн, а також інфляційні втрати у розмірі 5 029,55 грн, що разом становить 119 300,75 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом після смерті брата - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказано, що ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно якого спадщина, на яку видане свідоцтво, складається із недоодержаної заробітної плати, належність якої підтверджується довідкою №733/11 від 04 жовтня 2022 року, Відкритим акціонерним товариством «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор», яка складає 112 350,46 грн.

Позивач зазначає, що після отримання свідоцтва про право на спадщину, вона звернулась до відповідача з вимогою про виплату їй 112 350,46 грн, проте відповідач надавав письмову відповідь 10 лютого 2023 року, відповідно до якої товариство не заперечує наявність заборгованості з виплати вказаних коштів, проте у зв`язку із відсутністю чітких планів щодо надходження коштів найближчим часом, товариство не може гарантувати виплату заборгованості в повному обсязі.

В подальшому, відповідач листом від 01 травня 2023 року повідомив, що підприємство перебуває у скрутному фінансово-економічному становищі та не можуть гарантувати найближчим часом виплату заборгованості в повному обсязі.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 112 350,46 грн, а також відповідно до ст. 625 ЦК України просила стягнути 3% річних в сумі 1 920,74 грн та інфляційні витрати в сумі 5 029,55 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 суму основного боргу 112 350,46 грн, 3% річних в сумі 1920,74 грн та інфляційні витрати в сумі 5029,55 грн та судові витрати, які складаються з суми судового збору 1 193 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» - Маркєлов В.В. подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що померлий ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , не перебував з компанією у трудових відносинах.

Апелянт вказує, що компанія є засновником/власником Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Так, згідно статті 3 Статуту Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» передбачено, що підприємство є юридичною особою приватного права за законодавством України і вважається утвореним та таким, що набуло прав юридичної особи з дати його державної реєстрації.

Крім того, підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями згідно із законодавством. Підприємство не відповідає за зобов`язаннями засновника. Засновник не відповідає за зобов`язаннями підприємства, окрім випадків, встановлених законом.

Таким чином, апелянт вважає, що враховуючи той факт, що померлий ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах із філією «Черкаська дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», то єдиним належним відповідачем по справі є Дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ().

Враховуючи зазначене, Акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» () не є належним відповідачем по справі і, як наслідок, не має відповідати за пред`явленим позовом.

Враховуючи вищевикладене, представник АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» - Маркєлов В.В. просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

09 липня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_1 , відповідно до якого позивач заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просить залишити вказану скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Позивачка вважає, що саме Відкрите акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» є належним відповідачем по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що брат позивача по справі - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10 січня 2022 року (а.с.9).

В подальшому, 02 грудня 2022 року ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем ОСОБА_2 є його рідна сестра ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається із недоодержаної заробітної плати, належність якої підтверджується довідкою №733/11 від 04 жовтня 2022 року, Відкритим акціонерним товариством «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор», яка складає 112 350,46 грн (а.с.13).

В матеріалах справи також міститься лист Філії «Черкаська дорожньо-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» №380 від 10 лютого 2023 року, згідно якого філія не заперечує щодо заборгованості по виплаті заробітної плати громадянина ОСОБА_3 . Питання погашення та зменшення заборгованості по заробітним платам перед працівниками підприємства є першочерговими заходами та вирішуються в межах наявного фінансування. У зв`язку із відсутністю чітких планів щодо надходження коштів, підприємство не може гарантувати виплату заборгованості в повному обсязі найближчим часом (а.с.16).

Згідно листа Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» №156/11 від 01 травня 2023 року вбачається, що Дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор» Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та його відокремлений підрозділ - Філія «Черкаська дорожньо-експлуатаційна дільниця» перебувають у скрутному фінансово-економічному становищі. Наразі в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №925/1630/20 за заявами ініціюючих кредиторів про відкриття провадження по справі про банкрутство останнього (а.с.17).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, мотивував своє рішення тим, що право позивача на отримання недоотриманої заробітної плати після смерті брата відповідачем порушено і підлягає судовому захисту, у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право. Встановлено, що відповідач не заперечував про наявність заборгованості з виплати заробітної плати, проте зазначив про відсутність коштів. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі, яку вона успадкувала, в сумі 112 350,46 грн, а також 3% річних в сумі 1 920,74 грн та інфляційні витрати в сумі 5 029,55 грн.

Апеляційний суд не може погодитись із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи висновки суду по суті позовних вимог та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується наступним.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом після смерті брата - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02 грудня 2022 року ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем ОСОБА_2 є його рідна сестра ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається із недоодержаної заробітної плати, належність якої підтверджується довідкою №733/11 від 04 жовтня 2022 року, Відкритим акціонерним товариством «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор», яка складає 112 350,46 грн (а.с.13).

Таким чином, позивач по справі має право на отримання недоодержаної заробітної плати ОСОБА_2 у розмірі 112 350,46 грн.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що згідно статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч.2 ст.48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно ч.2 ст.51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61 цс 18) в пункті 40 та 41 зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 має право на отримання недоодержаної заробітної плати ОСОБА_2 у розмірі 112 350,46 грн від Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор», яка складає 112 350,46 грн (а.с.13).

Таким чином, боржником з виплати недоодержаної заробітної плати у розмірі 112 350,46 грн є саме Дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ().

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» було зареєстровано 05 вересня 2000 року.

Згідно п. 3.1. Статуту Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» передбачено, що підприємство є юридичною особою приватного права за законодавством України і вважається утвореним та таким, що набуло прав юридичної особи з дати його державної реєстрації.

Згідно п. 3.5. Статуту підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями згідно із законодавством. Підприємство не відповідає за зобов`язаннями засновника. Засновник не відповідає за зобов`язаннями підприємства, окрім випадків, встановлених законом.

Таким чином, належним відповідачем в даній справі є саме Дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (), що свідчить про необґрунтованість позовних вимог до визначеного позивачем відповідача у даній справі - Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ().

Апеляційний суд також вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Згідно листа Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» №156/11 від 01 травня 2023 року вбачається, що Дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор» Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та його відокремлений підрозділ - Філія «Черкаська дорожньо-експлуатаційна дільниця» перебувають у скрутному фінансово-економічному становищі. Наразі в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №925/1630/20 за заявами ініціюючих кредиторів про відкриття провадження по справі про банкрутство останнього (а.с.17).

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно положень пункту 8 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Положеннями ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ ) надано визначення поняття боржника - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; та поняття грошового зобов`язання (борг) як зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Частиною 2 ст.6 КУзПБ визначено, що відповідно цього Кодексу щодо боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Відповідно до частин першої та другої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 7 КУзПБ матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Отже, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Подібний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №607/6254/15-ц, від 18 лютого 2020 року у справі №918/335/17, у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі №921/557/15-г/10, від 06 лютого 2020 року у справі №910/1116/18, від 12 січня 2021 року у справі №334/5073/19.

У постановах від 15 травня 2019 у справі №289/2217/17, від 12 червня 2019 року у справі №289/233/18, від 19 червня 2019 року у справах №289/718/18 та №289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог. Таким чином, зокрема, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію КУзПБ має відбуватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає. До того ж, вирішуючи питання про необхідність розгляду спору, стороною якого є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, суди мають виходити не тільки з того, чи підлягають такі вимоги вартісній оцінці з урахуванням положень статті 163 ГПК України, а також надати оцінку змісту заявлених вимог та порушеного права або інтересу, на захист якого такий позов подано.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі №916/585/18 (916/1051/20) (провадження №12-14гс21) вказано, що якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №905/2030/19 (905/1159/20) (провадження №12-92гс20) зазначено, що, визначаючи юрисдикційність спорів з майновими вимогами боржника та до боржника, щодо якого здійснюється процедура банкрутства, Велика Палата Верховного Суду уже неодноразово зазначала про необхідність розгляду спорів між боржником та іншими суб`єктами (як органами, наділеними владними повноваженнями, так і суб`єктами приватно-правових відносин) щодо майна боржника в межах процедури банкрутства.

У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі №201/15806/15 також вказано на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може, за умови своєчасного звернення, реалізувати свої права і отримати задоволення своїх вимог та дотримання прав боржника щодо визначення обсягу кредиторської заборгованості та черговості її погашення.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що відносно Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» було заведено справу №925/1630/20 про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27 березня 2023 року матеріали справи №925/1630/20 направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду Черкаської області.

Таким чином, позивач має право звернутись із позовною заявою до Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» саме до Господарського суду Черкаської області.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» слід відмовити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки за подачу апеляційної скарги апелянтом було сплачено судовий збір у розмірі 1 431,60 грн, то вказані витрати підлягають до стягнення з позивача на користь відповідача по справі.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», подану представником Маркєловим Вадимом Валентиновичем, задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення суми боргу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (, 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд.51) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 431,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв