Справа № 553/2982/23
Провадження № 2/553/348/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.11.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Москаленко В.В.,

за участю :

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Остапенко І.О.

представника відповідача-адвоката Губи О.М.

секретаря судового засідання Рябоконя Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Полтави в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

08.11.2023 позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави із вказаною позовною заявою, у якій просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 582511,84 грн., 13600,00 грн. витрат за послуги евакуатора, моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн., а також, судові витрати та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначено, що 05.09.2022 на 125 км. автомобільної дороги Київ-Харків відбулась ДТП, між належним йому автомобілем DODGE DURANGO д.н.з. НОМЕР_1 та транспортним засобом MAN TGX 18.400 д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом BENALU TX34CW д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 .

Згідно полісу № АР/6418497 та № АР/6418541 обов`язкового страхування ЦПВНТЗ страхувальником транспортного засобу MAN TGX 18.400 д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом BENALU TX34CW д.н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_2 . Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 065148 від 05.09.2022 власником вищевказаного транспортного засобу є ОСОБА_2 .

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 04.10.2022, залишеної в силі постановою Київського апеляційного суду від 31.05.2023,

ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні вказаної ДТП.

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 742011,34 грн. ринкова вартість автомоблія 868850,00 грн.

Внаслідок ДТП позивачу було завдано матеріальний збиток у розмірі 868850,00 грн.Ринкова вартість пошкодженого атомобіля складає 868850,00 грн -742011, 34 грн.

=126838.16 грн

Страхова компанія ПрАТ «УТСК» за заявою позивача виплатила йому страхове відшкодування у розмірі 159500,00 грн. Оскільки зазначеної суми було недостатньо для повного відшкодування завданої майнової шкоди, позивач звернувся до ОСОБА_2 , як до власника джерела підвищеної небезпеки, з вимогою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП. Однак, на момент подання позовної заяви відповідач в добровільному порядку шкоду не відшкодував.

Моральна шкода виразилися в душевних стражданнях ,яких позивач зазнав внаслідок того, що була травмована його дружина (в подальшому прооперована) ,діти були злякані тим, що попали в аварію, автомобіль пошкоджений та більше року стоїть в пошкодженому стані, збирали кошти на транспортний засіб роками. Сім`я має незручності в зв`язку з тим ,що не можна користуватися автомобілем тривалий час.Моральну шкоду позивач оцінює в 30000 грн. Послуги евакуатора склали 13600 грн.

Враховуючи викладене, позивач був вимушений звернутися до суду з метою захисту своїх прав.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2023 у справі визначено головуючу суддю Парахіну Є.В.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 09.11.2023 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 14.11.2023 зазначені в ухвалі суду недоліки було усунуто.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16.11.2023 провадження по цивільній справі за вказаною позовною заявою відкрито, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

29.11.2023 від представника третьої особи ПрАТ «УТСК» надійшли пояснення щодо позову, у яких остання пояснила, що ПрАТ «УТСК» в повному обсязі виконало свої зобов`язання за договором страхування й сплатило страхове відшкодування у розмірі 159500,00 грн на користь ОСОБА_1 , який 09.09.2023 звернувся до ПрАТ «УТСК» із заявою про виплату страхового відшкодування. Розмір матеріального збитку було встановлено на підставі звіту №209_22_UTC складеного ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка» від 03.08.2023, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Dodge Durango д.н.з. НОМЕР_1 з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 742011,34 грн. Граничний ліміт відповідальності за полісом ОСЦПВВНТЗ укладеним з ОСОБА_1 за шкоду заподіяну майну становить 160000,00 грн., а франшиза 500,00 грн., тому станом на 26.07.2023 ПрАТ «УТСК» сплатило позивачу страхове відшкодування у вказаній вище сумі, в межах граничного ліміту відповідальності.

На підставі розпорядження про призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 11.12.2023 № 278 справу передано судді Москаленко В.В.

11.12.2023 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, зі змісту якого вбачається, що позивач позовні вимоги не визнає, у задоволені позову просить відмовити та стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що він є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки на час заподіяння шкоди позивачу 05.09.2022 і на момент розгляду позову у цій справі він не перебуває на обліку відповідних податкових органів як самозайнята особа, яка використовує найману працю фізичних осіб, або як фізична особа-підприємець, а між ним та ОСОБА_3 на час скоєння ДТП не існувало та не могло існувати жодних трудових (службових) а також, цивільно-правових відносин і останній правомірно володів належним йому автомобілем, маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційні документи на належний відповідачу транспортний засіб та причіп. Додані позивачем до позовної заяви матеріали не містять жодних доказів наявності як трудових відносин між відповідачем та особою, яка керувала належним відповідачу транспортним засобом так і будь-яких даних неправомірного його використання ОСОБА_3 , що свідчить про те, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі, а вимоги щодо відшкодування ним шкоди з тієї підстави, що він є власником транспортного засобу, є безпідставними і не підлягають задоволенню.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12.12.2023 справу прийнято у провадження судді Москаленко В.В., розгляд справи визначено розпочати з початку у порядку загального позовного провадження.

18.12.2023 від представника позивача адвоката Остапенко І.О. надійшла відповідь на відзив, у якій остання вказала, що вважає доводи викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву необґрунтованими та такими, що не спростовують доводів позовної заяви з

наступних підстав. Відповідач не заперечував що він є власником транспортного засобу MAN TGX 18.400. ОСОБА_1 вважає, що було правильно визначено сторони даної цивільної справи та саме ОСОБА_2 , як власник джерела підвищеної небезпеки є належним відповідачем по даній справі, оскільки відповідачем не було додано жодного доказу до відзиву на позовну заяву щодо наявності чи відсутності трудових відносин з третьою особою, а отже, не було підтверджено або спростовано належними та допустимими доказами факт трудових відносин між ним та ОСОБА_3 . ОСОБА_3 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стверджував що працює на ОСОБА_2 та повідомив працівникам поліції про те, що це був його «перший виїзд» та він проходить «випробувальний термін». Окрім того, ОСОБА_3 повідомляв ОСОБА_2 про ДТП, після чого на місце ДТП приїхав сам ОСОБА_2 , якому були вручені документи на транспортний засіб MAN TGX 18.400 НОМЕР_2 . Відповідно до результатів пошуків у додатку «Getcontact» з сервісу « ОСОБА_4 » та з декларації від 04.04.2018 ОСОБА_2 має відношення до вирощування та торгівлі зерновими культурами та використував транспортний засіб MAN TGX 18.400 НОМЕР_2 для здійснення торгівлі зерновими культурами. Отже, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були наявні трудові відносини.

ОСОБА_3 не володів джерелом підвищеної небезпеки на момент ДТП, а лише користувався ним на належній правовій підставі, то відповідальність за завдану шкоду має нести його власник ОСОБА_2 . Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

25.12.2023 відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив, у яких останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не було надано на підтвердження своїх вимог належних та допустимих доказів, які б указували на виникнення між власником транспортного засобу та особою, яка ним керувала на час заподіяння шкоди позивачу трудових відносин, а отже не довів належним чином підстав для відшкодування заподіяної шкоди саме власником транспортного засобу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 25.03.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представниця у судовому засіданні підтримали позовні вимоги посилаючись на обставини викладені у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні не визнав позовні вимоги ,з підстав , викладених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату,час і місце судового засідання.

Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» в судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату,час і місце судового засідання.

Свідок ОСОБА_5 ,дружина позивача ,в судовому засіданні повідомила наступне. 05.09.2022 під час ДТП, вона та їхні з позивачем двоє дітей знаходились в автомобілі. Водій ОСОБА_3 ,після зіткнення автомобілів ,вийшовши з транспортного засобу сказав: «я не подивився». ЇЇ чоловік ,вона та діти перебували в шоці. Після цього по дзвонку ОСОБА_3 приїхали його дружина та її сестра, які вели себе агресивно. Дружина водія говорила, що він на роботі і у нього двоє дітей. Водій ОСОБА_3 повідомив, що він перебуває на випробувальному терміні. Допомогу її сім`ї ,крім жінки-поліцейської, ніхто не надавав. Потім приїхав роботодавець

ОСОБА_2 ОСОБА_3 слухав, що казав йому ОСОБА_2 . Після сутички з поліцією, вони забрали автомобіль і уїхали. Вся її сім`я зазнала стресу , похитнулася нервова система. З цим ДТП вона пов`язує гінекологічну операцію, яку було зроблено пізніше.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх кожний окремо та у сукупності, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 05.09.2022 о 17:30 годині,

на а/д Київ-Харків 125 км. водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом MAN TGX 18.400 д.н.з. НОМЕР_2 із напівпричіпом «Benalu TX 34 CW» д.н.з. НОМЕР_4 , був не уважним, перед початком руху (розворот) не переконався, що це буде безпечним та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Dodge Durango», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався назустріч, чим порушив вимоги п. 2.3 б, 10.1 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 04.10.2022 у справі №382/950/22, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 31.05.2023, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні вищевказаного ДТП, у зв`язку з чим на нього накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 16-19).

Згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 власником транспортного засобу «Dodge Durango», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1

(а.с. 13).

Як виходить з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 065148 та відповідно до листа ТСЦ МВС №5341 від 27.02.2024 № 31/16-14-713, власником транспортного засобу MAN TGX 18.400, н.з. НОМЕР_6 та причепу BENALU TX34CW BI1541XF з 19.08.2022 по 23.09.2022 є ОСОБА_2 (а.с. 15, 210-214).

Відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АР/6418497 страхувальником транспортного засобу MAN TGX 18.400 д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_2 , страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320000,00 грн.; за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн.; розмір франшизи - 500,00 грн. (а.с. 14).

09.09.2022 ОСОБА_1 подав заяву про отримання страхового відшкодування (а.с.23).

14.09.2022 було проведено огляд пошкодженого автомобіля Dodge DURANGO д.р.н. НОМЕР_1 , за результатами якого складено Акт огляду транспортного засобу, який підписаний ОСОБА_1 , як власником вказаного автомобілю, без зауважень (а.с. 25-26).

Відповідно до декларації від 04.04.2018 ОСОБА_2 отримав заробітну плату за основним місцем роботи у сумі 281996 в ТОВ «Маїсадур Семанс Україна»(а.с.180-162).

Відповідно до дослідженого відеозапису з бодікамери поліцейського ,

ОСОБА_3 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення повідомив працівникам поліції про те, що це був його «перший виїзд» та він проходить «випробувальний термін». Окрім того, ОСОБА_3 повідомляв ОСОБА_2 про ДТП.

Відповідно до звіту №209_22_UTC про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 03.08.2023 вартість відновлювального ремонту КТЗ Dodge DURANGO д.р.н. НОМЕР_1 становить 868850,00 грн. (а.с. 26 зворот-43).

Відповідно до платіжних інструкцій, ПрАТ «УТСК» сплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування згідно з актом №843-22 на загальну суму 159500,00 грн. (а.с. 118-119).

Згідно листа ГУ ДПС у Полтавській області ОСОБА_2 відповідно до даних інформаційної системи органів ДПС на податковому обліку як ФОП та особа яка провадить незалежну професійну діяльність в ГУ ДПС у Полтавській області не перебуває, повідомлення стосовно прийняття на роботу ОСОБА_3 в ГУ ДПС у Полтавській області не подавав (а.с. 205, 235).

02.11.2023 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про відшкодування шкоди завданої ДТП, а саме : матеріальної шкоди у розмірі 582511,84 грн, 13600,00 грн. витрат за послуги евакуатора, 30000,00 грн. моральної шкоди. (а.с. 44-48).

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.(пункт 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306).

Таким чином, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Виходячи з вищезазначеного, власник автомобіля є зобов`язаною особою та несе відповідальність перед потерпілим за завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду у випадку, якщо в момент дорожньо-транспортної пригоди він керував транспортним засобом (тобто є заподіювачем шкоди) або у випадку, передбаченому частиною першою статті 1172 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК Украіни, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану іхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових) обов`зків.

Статтею 1191 Цивільного кодексу визначено, що особа, котра здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки не несе відповідальності за шкоду заподіяну потерпілим особам, у випадку якщо вона керувала автомобілем у зв`язку з виконанням трудових обов`язків.

Верховний суд у постанові від 05.09.2018 по справі №534/872/і6-ц вказав, що шкода (і моральна також), спричинена у зв`язку ДТП з вини водія, котрий виконував свої трудові обов`язки та керував автомобілем, що належить його роботодавцю, відшкодовується саме власником цього автомобіля, а не безпосередньо винним водієм.

Отже, відшкодувати завдану шкоду має роботодавець, а не водій. Але обов`язковою умовою має бути те, що водій, який винний у ДТП виконував ту роботу, яка передбачена умовами трудового договору.

Суд не бере до уваги посилання позивача та його представниці на те,що між водієм ОСОБА_3 та відповідачем існували трудові відносини з огляду на таке.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору,

оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ч.3 ст.24 КЗпП ).

Таким чином ,підтвердженням існування трудових відносин є трудовий договір (контракт).

Суд не може вважати належними доказами,що підтверджують трудові відносини між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 скріншоти «Getcontact» з сервісу « ОСОБА_4 » та посилання водія ОСОБА_3 на те, що він знаходиться на випробувальному терміні(відео),оскільки вони не можуть підтверджувати існування трудових відносин відповідно чинного законодавства.

Крім того, в судовому засіданні представниця позивача також зазначила ,що прямих доказів, підтверджуючих трудові відносини між вказаними особами немає, є тільки непрямі докази.

Суд зазначає, що поняття «непрямі докази, які підтверджують трудові відносини» законодавством України не встановлено.

Таким чином, стороною позивача не надано належних, допустимих, достовірних доказів , які підтверджують існування трудових відносин між відповідачем

ОСОБА_2 та водієм ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Суд також вказує,що відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Зазначений висновок висловлено Великою Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Аналогічні правові висновки містяться також у постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 705/3876/18 (провадження № 61-697св20), від 19 серпня 2020 року в справі № 639/6295/16-ц (провадження № 61-36683св18), від 14 липня 2020 року в справі № 686/23977/18 (провадження № 61-17715св19), від 8 липня 2020 року в справі № 612/808/18 (провадження №61-15537св19).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Отже, судом встановлено,що відповідач ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди є власником транспортного засобу, але в момент дорожньо-транспортної пригоди ним не володів, в трудових відносинах з водієм ОСОБА_3 ,якому правомірно передав у володіння належний йому транспортний засіб не перебував ,а тому він не є зобов`язаною особою за відшкодування шкоди, завданої позивачу.

З огляду на зазначене, саме ОСОБА_3 є зобов`язаною особою з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди він на правовій підставі володів транспортним засобом.

Слід зазначити, що позивач всупереч вимогам ч.1-3 ст.51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, або залучення у справі як співвідповідача, не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії.

Відтак, оскільки судом встановлено,що відповідач ОСОБА_2 є неналежним відповідачем , особою, яка повинна відповідати за цим позовом є ОСОБА_3 ,суд дійшов висновку,що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в зв`язку з тим,що позов пред`явлено до неналежного відповідача.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 49, 51, 76-81, 84, 90, 259, 263, 268, 273 ЦПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Полтави або безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ,адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 ,адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія»,,юрилична адреса: м.Київ.вул.Саксаганського,буд.77.

Повний текст рішення складено 27.11.2024.

.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиВ. В. Москаленко