ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1096/23 Номер провадження 22-ц/814/1863/24Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м.Полтави від 19 жовтня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Миронець О.К. м.Полтаві, зі складанням повного тексту 20.10.2023 року,-

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») звернулося до районного суду з даним позовом.

Просили стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання, яка утворилась у зв`язку з невиконання обов`язку по оплаті спожитих послуг за період з 01.04.2019 року по 01.12.2021 року в сумі 12717,42 грн.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 19 жовтня 2023 року позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" заборгованість в сумі 12717,42 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" судовий збір в сумі 2684 грн.

Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і направити справу до розгляду в Придніпровський районний суд м.Черкас за підсудністю.

Вважає, що Київським районним судом м.Полтави дану цивільну справу було розглянуто з порушенням територіальної юрисдикції, адже він як відповідач у справі зареєстрований та проживає у м.Черкаси, що належить до територіальної підсудності Придніпровського районного суду м.Черкас.

Вказує, що у справі відсутні належні та допустимі докази, що саме він є власником квартири до якої позивачем надавались послуги з теплопостачання.

Зазначає, що районним судом помилково стягнуто з нього судовий збір, адже він звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід першої групи.

У відзиві ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення районного суду залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" в період з 01.04.2019 року по 01.12.2021 року надавав послуги з теплопостачання до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , але плата за послуги в повному обсязі не вносилася, у зв`язку з чим існує заборгованість за вказаний період в розмірі 11117,19 грн.

Районний суд, задовольняючи позовні вимоги, рішення мотивував тим, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду Україні від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований з 11.06.2004 року по 12.08.2011 року за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту відповідача.

Довідкою комунального підприємства Житлово-експлуатаційна організація «2 Полтавської міської ради від 12.09.2023 року №2398, виданої на запит, встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 особовий рахунок на квартиру (житлове приміщення) оформлений на ОСОБА_1 , як власника (а.с.44).

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту не належності йому нерухомого майна, куди надавалися послуги позивачем та не спростовано подані підприємством докази на підтвердження цього факту.

Стосовно доводів відповідача з приводу неналежності територіальної підсудності даної справи, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами ч.1ст.30 ЦПК України визначено, зокрема, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 911/2390/18 у постанові від 16.02.2021 року дійшла висновку, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання житлово -комунальних послуг до квартири по АДРЕСА_2 . Отже, такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за комунальні послуги має пред`являтися за місцем знаходження нерухомого майна, тобто за правилами виключної підсудності.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.04.2019 р. у справі №638/1988/17.

Відтак, дана справа розглянута з дотриманням територіальної юрисдикції.

Разом з тим, обгрунтованими є доводи апеляційної скарги з приводу помилкового стягнення з відповідача судового збору.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 при подачі заяви про перегляд заочного рішення додавав копію пенсійного посвідчення, видане 17.05.2007 року довічно по інвалідності першої групи (а.с. 55).

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

З огляду на вищенаведене, рішення Київського районного суду м.Полтави від 19 жовтня 2023 року підлягає скасуванню в частині стягнення судового з відповідача ОСОБА_1 , а в іншій частині рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 19 жовтня 2023 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" судовий збір в сумі 2684 грн.

В іншій частині рішення Київського районного суду м.Полтави від 19 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.07.2024 року.

Головуюча суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна