Справа №567/1324/24
Провадження №2/567/453/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

18 листопада 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФОРД КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 76301,92 грн. заборгованості за кредитним договором, 6151,87 грн. інфляційних втрат, 1962,95 в рахунок 3% річних, судового збору та витрат на професійну правничу допомогу звернулося ТОВ "САНФОРД УКРАЇНА".

В обґрунтування позову зазначає, що 16.04.2019 між ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z06.00208.005156906, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 49999 грн. строком на 24 місяці зі сплатою 21,99% річних за користування кредитом.

Зазначає, що ОСОБА_1 умов договору щодо повернення кредиту виконала частково, повернувши лише 15140,67 грн. кредитної заборгованості.

16.11.2023 між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "СОНАТІ" був укладений договір факторингу №16/11-23. Пунктом 5.4. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам, які згідно зі законодавством мають на це право. Користуючись цим правом, ТОВ "Фінансова компанія "СОНАТІ" 29.12.2023 уклало з ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" договір факторингу №29/12-23. Згідно з п.2.1. цього договору клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Z06.00208.005156906 від 16.04.2019.

Вказує, що станом на 16.11.2023 заборгованість ОСОБА_1 становить 76301,92 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 44286,05 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 32015,87 грн. Окрім того, за період невиконання боргових зобов`язань були нараховані інфляційні втрати в сумі 6151,87 грн. та три проценти річних 1962,95 грн. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT "Ідея Банк" станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023. ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" та ТОВ "Фінансова компанія "СОНАТІ" не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали.

Враховуючи наведене, а також те, що на даний час ОСОБА_1 продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 18.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, та роз`яснено відповідачці право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

ОСОБА_1 правом подати відзив на позовну заяву не скористалася.

Суд, розглянувши справу, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності та в разі неявки у судове засідання належним чином повідомленої відповідачки ухвалити заочне рішення.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце, розгляду справи була повідомлена у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала.

За погодженням представника позивача, оскільки відповідачка належним чином повідомлена про розгляд справи, згідно ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України, укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 та ч.2 ст.509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань.

Судом встановлено, що 16.04.2019 між ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z06.00208.005156906, відповідно до умов якого відповідачка отримала грошові кошти для власних потреб у розмірі 49999 грн.

Відповідно до п.1. кредитного договору, банк надає позичальнику цільовий кредит у розмірі 49999 грн. зі сплатою 21,99% річних (тип % ставки змінювана) строком на 24 місяці - до 16.04.2021 включно.

АТ "Ідея Банк" свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується ордером-розпорядженням та випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, її заборгованість станом на 16.11.2023 складає: заборгованість за основним боргом 44286,05 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 32015,87 грн., що разом становить 76301,92 грн.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ст.1077 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

16.11.2023 між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "СОНАТІ" було укладено договір факторингу №16/11-23. Відповідно до п.5.4. договору факторингу №16/11-23, фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам, які згідно із законодавством мають на це право. Користуючись даним правом, ТОВ "Фінансова компанія "СОНАТІ" 29.12.2023 уклало з ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" договір факторингу №29/12-23. Згідно з п.2.1. даного договору, клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу, серед інших, до ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за договором №Z06.00208.005156906 від 16.04.2019.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

ОСОБА_1 , прострочивши узгоджені строки платежів за кредитним договором №Z06.00208.005156906 від 16.04.2019, порушила зобов`язання, а тому повинна нести передбачену відповідальність і сплатити на користь ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що передбачено ст.625 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Індекс інфляції розраховується в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Оскільки ОСОБА_1 прострочила виконання грошового зобов`язання, то, за правилами ст.625 ЦК України, з неї необхідно стягнути борг з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості.

Таким чином, додатково до суми боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, відповідно до його умов, ОСОБА_1 має також сплатити інфляційні втрати в сумі 6151,87 грн. та три проценти річних в сумі 1962,95 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Згідно положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до наданих доказів вбачається, що 01.04.2024 між ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" та адвокатським об`єднанням "АЛЬЯНС ДЛС" було укладено договір про надання правничої допомоги №1/04 та адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надавати клієнту правничу допомогу за винагороду.

Згідно акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №2 від 10.05.2024, вартість послуг адвокатського об`єднання, що включає в себе проведення юридичного та фінансового аналізу боржника, складання, підписання та подання до суду позовної заяви становить 72000 грн.

При вирішенні заявлених вимог позивача в частині відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі про стягнення заборгованості за договором позики суд також приймає до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 (справа №905/1795/18) та від 08.04.2020 (справа №922/2685/19), відповідно до яких суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Суд також має враховувати чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у праві, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги, та інші обставини.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує положення ч.3 ст.141 ЦПК України, відповідно до яких передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Окрім того, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Суд враховує, що спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку із стягненням заборгованості за кредитним договором.

Тобто, даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають з відносин банківського кредитування та є одним з найбільш розповсюджених судових спорів. У спорах такого характеру, за відсутності інших позовних вимог, відсутності протиріч між наявними у справі документами, судова практика є сталою. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час.

Таким чином, для адвоката дана справа є звичайним спором простої складності та не потребувала значного обсягу часу для підготовки та звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Також вирішення спору було здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без участі адвоката у судовому засіданні, який подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Суд, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5500 грн.

З огляду на викладене та беручи до уваги наведені законодавчі приписи та встановлені судом обставини справи та досліджені докази, судом не встановлено, що витрати позивача у заявленому розмірі мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим, як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат у повному обсязі іншою стороною, а відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог і стягнення з відповідачки на користь позивача витрат за надання правничої допомоги у розмірі 5500 грн.

Керуючись ст.2, 10, 12-13, 133, 141, 258-259, 263-265, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФОРД КАПІТАЛ" 76301 грн. 92 коп. заборгованості за кредитним договором, 6151 грн. 87 коп. інфляційних втрат, 1962 грн. 95 коп. в рахунок 3% річних, 2422 грн. 40 коп. витрат на сплату судового збору та 5500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "САНФОРД КАПІТАЛ" (місцезнаходження: м.Дніпро, вул.Сімферопольська, 21, 5-й поверх, приміщення 68, 69, ),

відповідач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне судове рішення складено 27.11.2024.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.