БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/7998/23 провадження № 2/361/4506/24
У Х В А Л А

«22» жовтня 2024 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі судді Василишина В.О., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Василишина Валерія Олександровича у цивільній справі № 361/7998/23 за позовом Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа № 361/7998/23.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2023 року стягнуто на користь КП «Броваритепловодоенергія» з ОСОБА_1 , заборгованість: - за отримані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 жовтня 2017 року по 01 вересня 2023 року по о/р НОМЕР_1 в сумі - 56 564 грн. 13 коп., - за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з

01 березня 2020 року по 01 вересня 2023 року по о/р НОМЕР_2 в сумі - 5 010 грн. 62 коп., а також судові витрати у розмірі - 2 717 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 18 липня 2024 року заочне рішення суду від 14 грудня 2023 року скасовано та призначено судове засідання на 24 жовтня 2024 року.

21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про відвід судді

Василишину В.О., який мотивувала тим, що головуючий у справі заінтересований у прийнятті упередженого рішення на користь позивача. ОСОБА_2 визначався суддею при первісному розгляді даної справи, при розгляді заяви про перегляд заочного рішення, а також при розгляді справи після скасування заочного рішення. Більш того ОСОБА_2 розглядав справу

№ 361/4566/23 (провадження № 2-н/361/1207/23) за заявою КП «Броваритепловодоенергія» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані комунальні послуги. Цивільна справа № 361/7998/23 перебувала у провадженні суду 45 днів, при цьому заява про скасування заочного рішення була розглянута більше ніж через 105 днів.

Відповідно до частин першої-третьої статті 40 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду не пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Згідно зі статтею 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини третьої статті 39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Аналіз заяви про відвід судді Василишина В.О. свідчить, що доводи ОСОБА_1 обґрунтовані надуманими припущеннями, не підтверджені достовірними доказами, носять суто суб`єктивний характер і жодним чином не свідчать про те, що суддя у даній справі прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи № 361/7998/23. Також, немає підстав вважати, що суддя є упередженим під час розгляду справи або зацікавленим у результатах розгляду та постановленні рішення на користь позивача.

У контексті статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У національному законодавстві відсутні будь-які роз`яснення щодо визначення критеріїв чи обставин, які би могли враховуватися судом при надані оцінки фактам щодо неупередженості, а саме які складові елементи повинні містити обставини, щоб можна було прийти до висновку в неупередженості суду.

У розумінні статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори» міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»(ратифікована Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З огляду на основні засади і практику Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду, відповідно до пункту 1 статті 6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання і поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо об`єктивної неупередженості, Європейський суд з прав людини у справі «Фей проти Австрії» вказав, що така полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити , чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від

03 травня 2007 року та від 24 лютого 1993 року по справі «Фей проти Австрії» судом вказано, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

Згідно з пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Окрім того, відповідно до положень пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому, кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Одним з елементів довіри суспільства, в тому числі й учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Наведені обставини свідчать про неможливість розгляду справи в такому складі суду, мотиви заявлення самовідводу мають об`єктивне підґрунтя та відповідають статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практиці Європейського суду з прав людини, положенням статті 36 ЦПК України та статті 15 Кодексу суддівської етики.

Зважаючи на наведене, з метою недопущення сумнівів щодо неупередженості або об`єктивності судді при розгляді даної справи, суд дійшов висновку про самовідвід.

На підставі викладеного та керуючись статтею 36, 39, 40 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Василишина Валерія Олександровича у цивільній справі № 361/7998/23 - відмовити.

Заявити самовідвід судді Василишину Валерію Олександровичу в справі

№ 361/7998/23.

Відвести суддю Василишина Валерія Олександровича від розгляду цивільної справи

№ 361/7998/23.

Передати справу № 361/7998/23 (провадження № 2/361/4506/24) до канцелярії Броварського міськрайонного суду Київської області для проведення авторозподілу, відповідно до вимог частини третьої статті 14 та статті 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О.Василишин