Справа № 345/472/24
Провадження № 22-ц/4808/921/24
Головуючий у 1 інстанції Кулаєць Б. О.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю ОСОБА_1 її представника адвокатки Коваленко О.В.

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 06 березня 2024 року, постановлене в складі судді Кулаєць Б.О. в м. Калуші у справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 відшкодування шкоди, завданої неповнолітнім,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 відшкодування шкоди, завданої неповнолітнім.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 син відповідачки ОСОБА_4 вдарив її дочку ОСОБА_3 в обличчя, в результаті чого остання отримала травму голови. Так як її дочка хворіє, в квітні 2023 року перенесла операцію на ніс (проведено аденотомію), то завданий їй удар ОСОБА_4 в ділянку носа мав негативні наслідки для її здоров`я, тому її дитина проходила відповідне лікування наслідків цього. Крім того, на наступний день після цього випадку син відповідачки ОСОБА_4 розбив мобільний телефон моєї дочки - смартфон Xiaomi Redmi 9C 3/64GB Midnight Gray. Постановою Калуського міськрайонного суду від 15.11.2023 ОСОБА_1 визнано винуватою за ч. 1 ст. 184 КУпАП і обрано стягнення - попередження. Таким чином, в результаті протиправних дій неповнолітнього сина відповідачки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її неповнолітній дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було завдано матеріальну і моральну шкоду. Так, на лікування дитини було витрачено 345,90 грн, що підтверджується товарним чеком. Крім того, згідно з актом технічного заключення від 09.11.2023 орієнтовна вартість ремонту мобільного телефону смартфон Xiaomi Redmi 9C 3/64GB Midnight Gray складає 1500 грн (заміна дисплею - 1000 грн та вартість робіт - 500 грн). Тобто розмір матеріальної шкоди становить 1845,90 грн. Протиправними діями неповнолітнього сина відповідачки її неповнолітній дочці завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що її дитина зазнала фізичні страждання (біль, травму і т.д.), перенесла нервове потрясіння, стрес, втратила душевний спокій, зазнала в момент удару страх та приниження, перенесла хвилювання за стан свого здоров`я, крім того, удар було завдано в ділянку носа, тобто, в місце де їй менше року, як зробили операцію. Враховуючи характер та тривалість завданих моральних страждань, виходячи з вимог розумності та справедливості, відшкодування заподіяної моральної шкоди оцінює в розмірі 10000,00 грн. Просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь в інтересах її доньки малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відшкодування завданої малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальної шкоди в розмірі 1845,90 грн та моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн та судові витрати.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 23 січня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 й ухвалено розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду від 06 березня 2024 року позов ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, завданої малолітнім задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 345 (триста сорок п`ять) гривень 90 копійок матеріальної шкоди та 5000,00 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди, 902 (дев`ятсот дві) гривні 57 копійок витрат за надання професійної правничої допомоги. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 4239 (чотири тисячі двісті тридцять дев`ять) гривень 20 копійок судового збору.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 29 квітня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 у перегляді заочного рішення суду у цій справі.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову задоволенні позову, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що під час розгляду справи та прийнятті оскаржуваного заочного рішення її не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, таким чином вона не змогла подати заперечення проти позову. Подання заперечення суттєво впливає на розгляд справи, оскільки вважає розмір моральної шкоди завищенними, а вимоги про відшкодування матеріальної шкоди необгрунтованими.

01 липня 2024 року ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечила, вважає рішення суду законним та обгрунтованим. Вказує, що відповідачка свою вину не заперечує, а тому відшкодування матеріальної та моральної шкоди є обгрунтованим. Крім того, доведений зв`язок між протиправними діями малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та спричинених травм малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвоката Коваленко О.В. підтримали доводи апеляційної скарги просить їх задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечив. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що доведено розміру завданої майнової шкоди на суму 345,90 грн належними та допустимими доказами, вимога про відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд враховав обставини, за яких відбулося нанесення доньці позивачки тілесних ушкоджень, їх характер, а також те, що удар було задано в ділянку носа, тобто, в місце на яке в квітні 2023 року ОСОБА_3 було проведено операцію - аденотомію, глибину душевних страждань останньої, яка через дії малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зверталася за наданням медичної допомоги, а, отже, очевидним є те, що вона зазнала негативних переживань та емоцій, а тому, виходячи зі засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди на суму 5000,00 гривень.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає вимогам процесуального права.

За змістом ч. ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Частиною четвертою цієї статті встановлено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування;

3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу;

5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 204/9551/18 (провадження № 61-11394св20) зазначено, що «приписи частини першої статті 369 ЦПК України щодо письмового провадження за наявними у справі матеріалами можуть бути застосовані судами апеляційної інстанції лише у випадку, якщо позивачем заявлені виключно вимоги майнового характеру і розмір ціни позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Якщо ж у справі наявні вимоги немайнового характеру, то розгляд такої справи у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи».

Оскільки у позовних вимогогах ОСОБА_2 наявні вимоги немайнового характеру - відшкодування моральної шкоди, то відповідно п.6 ч.4 ст.274 ЦПК України справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Згідно п.п.3,7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою . суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється донькою позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.01.2012 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 05.11.2021 (а.с. 8, 25).

ОСОБА_3 навчається у 5-А класі Калуського ліцею № 6 Калуської міської ради, що підтверджується довідкою № 371/01-22 від 29.11.2023 (а.с. 19).

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 5194/23 ОСОБА_3 знаходилася на лікуванні в ЛОР - відділенні КНП «ІФ ОДКЛ ІФ ОР» з 28.04.2023 по 29.04.2023 з діагнозом аденоїди ІІ-ІІІ ст. Зокрема, 28.04.223 під зальним знеболенням + інкубація проведено операцію - аденотомія (а.с. 11).

ОСОБА_3 з 08.11.2023 по 11.11.2023 хворіла з діагнозом травма (забій) носа, посттравматичний стрес, рекомендовано приймати форінекс, що підтверджується довідкою лікаря від 11.11.2023 та випискою від 09.11.2023 (а.с. 12, 14).

Відповідно до товарного чеку № 733654 від 09.11.2023 вартість придбаного лікарського засобу - форінекс 50мкг/доз становить 345,90 грн. (а.с. 15).

Згідно з довідкою про результати розгляду звернення від 15.11.2023 інспектора СЮП ВП Калуського РВП від 15.11.2023 встановлено, що 09.11.2023 до відділу поліції поступила заява від ОСОБА_2 , в якій вона просить прийняти міри до батьків ОСОБА_5 , однокласника її доньки, який ІНФОРМАЦІЯ_1 в школі вдарив в обличчя дочку ОСОБА_3 . Під час проведеної перевірки факти викладені у заяві ОСОБА_6 знайшли своє підтвердження На ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, матеріали адміністративної справи направлено на розгляд Калуського міськрайонного суду (а.с. 23-24), що також підтверджується листом від 15.11.2023 № 20930/108/59/2023 (а.с. 20).

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.11.2023 по справі № 345/5930/23 ОСОБА_1 визнано винуватою за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення і обрано стягнення у виді попередження.

Згідно з фабулою правопорушення ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 вдарив однокласницю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рукою в обличчя, після чого утворилася подряпина та синець на переносиці (а.с. 10).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина перша статті 14 ЦПК України).

Предметом позову у цій справі, що переглядається в апеляційному порядку, є вимоги позивачки про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної неповнолітнім.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, визначені в ст. 1166 ЦК України. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом (ч.ч. 1-3 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Умовою відповідальності батьків (усиновлювачів), опікунів малолітньої особи або іншої фізичної особи, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, є їх власна винна поведінка, яка виявляється у несумлінному здійсненні або ухиленні ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Для того, щоб довести відсутність своєї вини, вищезазначені особи повинні обґрунтувати неможливість здійснення виховання дітей та нагляду за ними, наприклад, внаслідок тривалої хвороби тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо (абз. 1 ч. 1 ст. 1199 ЦК України).

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Водночас, позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру завданої шкоди (збитків) покладається також на позивача.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 150 СК України на батьків покладається обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 154 СК України, батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Стаття 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків щодо свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 вдарив однокласницю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рукою в обличчя, після чого утворилася подряпина та синець на переносиці.

Внаслідок неправомірних дій неповнолітнього, постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.11.2023 по справі № 345/5930/23 ОСОБА_1 визнано винуватою за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення і обрано стягнення у виді попередження.

Дослідженим в судовому засіданні доказам, суд дійшов висновку про причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та заподіянням ним 06.11.2023 шкоди, зокрема, завдання тілесного ушкодження малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Підставою притягнення батьків до цивільно-правової відповідальності за правопорушення, вчинені малолітніми дітьми, виступає їх власне правопорушення, під яким слід розуміти винне, протиправне невиконання покладених на них обов`язків щодо належного виховання дітей.

Отже, зазначеним судовим рішення підтверджується вина малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за виховання якого несе відповідальність його мати, у заподіянні шкоди малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що має наслідком необхідність відшкодування завданої шкоди відповідно до ч. 1 ст. 1178 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.81 Цпк України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачка не довела відсутність своєї вини, як і не довела неможливість здійснення належного виховання малолітнього сина, а навпаки, як встановлено з постанови, відповідачка визнала свою вину у неналежному вихованні дитини.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачки на користь позивачки 345 грн 90 коп. у відшкодування шкоди, так як такий розмір підтверджується копії медичних документів та відповідним чеком.

Правильни є також висновок суду першої інстанції про відмову у відшкодуванні понесених збитків у розмірі 1500,00 грн на ремонт мобільного телефону Xiaomi Redmi 9C 3/64GB Midnight Gray, оскільки цього приводу позивачкою не подано належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_4 під час події, яка мала місце 06.11.2023, окрім завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також розбив належний їй мобільний телефон. Відповідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 635/6868/16-ц.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд враховує обставини, за яких відбулося нанесення доньці позивачки тілесних ушкоджень, їх характер, а також те, що удар було задано в ділянку носа, тобто, в місце на яке в квітні 2023 року ОСОБА_3 було проведено операцію - аденотомію, глибину душевних страждань останньої, яка через дії малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зверталася за наданням медичної допомоги, а, отже, очевидним є те, що вона зазнала негативних переживань та емоцій, а тому, виходячи зі засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди на суму 3000,00 гривень.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позовна заява підлягає до часткового задоволення та стягнення з відповідачки матеріальної шкоди у розмірі 345,90 грн та 3000,00 грн компенсації моральної шкоди, що відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову позову ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 345,90 грн та 3000,00 грн компенсації моральної шкоди як відповідальної за заподіяну шкоду неповнолітнім сином.

Щодо судових витрат.

За змістом ст.382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, і з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Відповідно до підпункту В пункту 4 ч. 1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини другої вказаної статті), у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини другої вказаної статті).

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

За таких обставин позивачка у даній справі звільнена від сплати судового збору.

Згідно з вимогами підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до підпункту 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

А тому суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь держави необхідно стягнути 1211,20 грн судового збору за вимогу про стягнення матеріальної шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачка надала суду договір про надання правової допомоги від 11.01.2024, укладений з адвокатом Лютак Л.Л., згідно з яким оплата наданих послуг становить 3000,00 грн., акт про надання правової допомоги від 17.01.2024 на суму 3000,00 грн., квитанцію № 100936 від 11.01.2024 про оплату послуг у розмірі 2000,00 грн. (а.с. 17, 18).

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність позивачкою фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 902,57 грн.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно п.2 ч.6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України) становить 3028грн.

Ціна позову в даній справі становить 1845 грн,90 коп., яка станом на 01 січня 2024 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн* 250 = 757 000 грн).

Відтак, ця справа є незначної складності, ціна позову у справі не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 06 березня 2024 року скасувати.Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, завданої малолітнім задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 345 (триста сорок п`ять) гривень 90 копійок матеріальної шкоди, 3000,00 (три тисячі) гривень моральної шкоди, 902 (дев`ятсот дві) гривні 57 копійок витрат за надання професійної правничої допомоги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 липня 2024 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

І.О.Максюта