ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1951/23 Номер провадження 22-ц/814/2101/24Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» Омельченка Олексія Миколайовича

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 березня 2024 року у складі судді Максименко Л. В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів (орендної плати, інфляційних витрат, 3% річних),

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивовано тим, що 17.12.2015 між ним та ПрАТ «Райз-Максимко» з врахуванням додаткових угод було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,8693 га (рілля), кадастровий номер :00:005:0195, яка знаходиться на території Краснолуцької (колишньої Сватківської) сільської ради Миргородського (колишнього Гадяцького) району Полтавської області.

Вказана земельна ділянка належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до додаткової угоди № б/н від 04.12.2017 зі згоди орендодавця (яка виражається шляхом підписання даного договору) орендар передав, а новий орендар прийняв на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені у договорі оренди, де новий орендар - ТОВ «Агро-Край».

За умовами оренди землі, з урахуванням додаткової угоди, строк оренди становить 7 років; земельні ділянки передаються в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить по 121 903,36 грн.

Відповідно до додаткової угоди № б/н до договору оренди землі з 01.01.2019 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2018 з урахуванням коефіцієнту індексації за рік оренди.

Сторонами також погоджено, що обчислення орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації (п. 10 договорів); орендна плата вноситься до 31.12 поточного року на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами (п. 11 договорів).

Позивач у повному обсязі та належним чином виконав взяті на себе договірні зобов`язання, передавши в строкове орендне користування відповідачу земельні ділянки сільськогосподарського призначення.

Натомість відповідач, в порушення строку та обов`язку, передбаченому договором оренди землі, не здійснив внесення на користь позивача суми орендної плати за 2022 рік.

Крім того, невиконання ТОВ «Агро-Край» власного договірного грошового зобов`язання у вигляді невнесення розміру орендної плати за отримані у користування сільськогосподарські угіддя за 2022 рік передбачає відповідальність, встановлену умовами договорів, а саме п. 14, у вигляді пені в розмірі 0,01 % від несплаченої своєчасно суми за кожний день прострочення, а також 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та інфляційні втрати згідно вимог статті 625 ЦК України.

Вказував, що неодноразово в усній та письмовій формі звертався до відповідача щодо сплати заборгованості по орендній платі, але отримував роз`яснення про те, що в першу чергу орендна плата виплачується тим орендодавцям, які будуть продовжувати договори оренди.

Посилаючись на викладене та з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 19.12.2023 (а. с. 68) та 28.02.2024 (а. с. 76), остаточно просив суд стягнути з ТОВ «Агро-Край» на його користь заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою кадастровий номер :00:005:0195 за 2022 рік з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат у загальному розмірі 12 307,10 грн, з них 11 292,05 грн основний борг, 393,52 грн 3% річних, 621,53 грн інфляційні витрати.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 березня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою кадастровий номер :00:005:0195 за 2022 рік у загальному розмірі 12 307,10 грн, з яких 11 292,05 грн - орендна плата за землю, 393,52 грн - 3% річних та 621,53 грн - інфляційні втрати.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 суму понесених нею судових витрат в розмірі 1 073,60 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведено та не спростовано відповідачем неналежність виконання останнім умов договору оренди землі в частині його оплатності, а саме, невнесення на користь позивача суми орендної плати за 2022 рік. Отже, до стягнення підлягає заборгованість по орендній платі, включно із 3% річними та інфляційними витратами згідно наданого позивачем розрахунку.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат та витрат на правничу допомогу, представник ТОВ «Агро-Край» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні таких позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач не заперечує існування заборгованості з орендної плати та підтвердив її наявність, надавши суду довідку-розрахунок, проте розрахунок 3% річних та інфляційних витрат у позовній заяві здійснено з розрахунку 12% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що не відповідає договірним відносинам між сторонами, оскільки в договорі передбачено, що орендна плата з 01.01.2018 вноситься в розмірі 10% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

Таким чином, судом першої інстанції не в повній мірі перевірено правильність розрахунків, які викладені в позовній заяві, що призвело до стягнення з відповідача сум більших, ніж це передбачено договірними відносинами.

Вказує, що заявлена в позові сума судових витрат на професійну правничу допомогу є не співмірною заявленим позовним вимогам, оскільки з матеріалів справи вбачається, що перелік наданих адвокатом послуг не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи, процесуальні документи, подані позивачем не містять ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, а їх виготовлення не вимагало значного обсягу технічних робіт.

Також зазначає, що в акті виконаних робіт сума послуги становить 4 500 грн, підсумкова сума до сплати вказана невірно - 5 000 грн, також відсутня дата складення та підписання документу, що свідчить про його нікчемність.

Крім того, позивач не надав суду доказів на підтвердження факту понесення ним витрат саме в сумі 5 000 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Рой І. В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За правилами частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що на підставі договору оренди землі від 17.12.2015 та додаткової угоди до договору оренди землі від 04.12.2017, які зареєстровано у Державному реєстрі речових прав 04.08.2016, номер запису про інше речове право 15807375, сторони перебували в орендних правовідносинах щодо строкового платного користування відповідачем належною позивачеві земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Сватківської сільської ради, загальною площею 2,8693 га, кадастровий номер :00:005:0195.

У порушення вимог пункту 11 договору ТОВ «Агро-Край» не сплатило орендодавцю ОСОБА_1 орендну плату за 2022 рік у сумі 11 292,05 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком по орендній платі за землю та визнається сторонами по справі.

Отже, відповідач допустив прострочення грошового зобов`язання, правовим наслідком якого відповідно до частини другої статті 625 ЦК України є сплата ним боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення - 621,53 грн, а також трьох процентів річних від простроченої суми - 393,52 грн, які нараховані позивачем на суму заборгованості у розмірі 11 292,05 грн.

Доводи апелянта щодо неправильності розрахунку позивача, з яким погодився суд першої інстанції, є безпідставними та суперечать позиції ТОВ «Агро-Край» у цій справі, яке надало довідку про заборгованість перед позивачем у сумі, що не перевищує визначеного сторонами розміру орендної плати - 10% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що складає 12 190,33 грн за рік оренди, тоді як стягнута судом заборгованість з орендної плати за 2022 рік становить 11 292,05 грн. Саме на цю суму нараховано інфляційні втрати та три проценти річних і такий розрахунок представником відповідача не спростований.

Таким чином доводи апеляційної скарги представника відповідача не відповідають фактичним обставинам справи, нормам права, що регулюють спірні правовідносини, та відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані.

Колегія суддів також не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат позивача на правничу допомогу адвоката, які проведено судом з урахуванням вимог закону.

Відповідно до приписів пункту 1 частини другої статті 133, частини другої статті 137, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться й витрати на професійну правничу допомогу, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Матеріали справи містять докази на доведення факту надання адвокатом Рой І. В. правничої допомоги позивачу ОСОБА_1 , зокрема, договір про надання адвокатських послуг № б/н від 19.05.2023, додаткову угоду до нього від 19.05.2023, ордер серії ВІ № 1144581, а також акти виконаних робіт № 1 від 06.06.2023, № 2 від 25.07.2023, квитанції про сплату № 06/06 від 06.07.2013 на суму 5 000 грн та № 25/07 на суму 2 000 грн від 06.07.2023 (а. с. 30, 31-32, 33 зворот, 57, 58), які підтверджують обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, їх вартість, що сплачена позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що надані документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, а саме 5 000 грн.

Доказів неспівмірності таких витрат стороною відповідача не надано і обставин, встановлених частиною четвертою статті 137 ЦПК України, суду не доведено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області 12 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна