ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року місто Київ

Справа № 372/4602/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/16383/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого судді Желепи О.В., суддів: Мазурик О.Ф., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Терехової О.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 серпня 2024 року про відмову в забезпечені позову до подання позовної заяви (постановлену у складі судді Рабчун Р.О., інформація про дату складання повного тексту ухвали відсутня)

у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ

У серпні 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Крижовий Д.В., звернулася до Обухівського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

В обґрунтування заяви, зазначав, що 09.09.2014 між ОСОБА_2 , як Позичальником та ОСОБА_5 , як Позикодавцем було укладено Договір позики від 09.09.2014 про отримання позики у розмірі 1 200 000 грн строком до 09.09.2016.

09.09.2014 між ОСОБА_2 , як Іпотекодавцем та ОСОБА_5 , як Іпотекодержателем було укладено Договір іпотеки від 09.09.2014, посвідчений ПНКМНО ОСОБА_6 , зареєстровано у реєстрі за №764.

Із врахуванням факту зміни власника на житловий будинок та три земельних ділянки заявника, останній вважає що існує велика вірогідність подальшого відчуження та перереєстрації майна на іншого власника з метою його продажу, так і вчинення дій щодо проникнення на територію будинку та виселення з неї як її власника, так і орендаря.

Незаконне позбавлення права власності заявниці на її приватну власність - завдає майнової шкоди в особливо великому розмірі, оскільки як встановлено з трьох правочинів про відчуження чотирьох предметів іпотеки загальна ціна продажу за домовленістю сторін складає 1 200 500 грн. Ціна продажу зовсім не відповідає ринковій вартості такого майна та навіть оціночній вартості об`єкта нерухомості сформованої за допомогою Єдиної бази даних звiтiв про оцiнку від 08 серпня 2024 року, що була вказана у правочинах відчуження у загальному розмірі 67 576 732,2 грн.

Тому враховуючи, що відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмету іпотеки, що є власністю заявника повинна була бути на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, тому вважає, що безпосереднє відчуження відбувалось з метою створення умов для уникнення відповідальності іпотекодержателя свого обов`язку відшкодування іпотекодавцю різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього, як мінімум у розмірі 66 376 232,20 грн.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки після перереєстрації права власності на іншу особу відповідне нерухоме майно може бути реалізована і надалі, тому необхідно вжити заходи забезпечення позову.

Обухівський районний суд Київської області ухвалою від 23 серпня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовив.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 04 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити:

- Накласти арешт на земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,250 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :02:026:0049 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31);

- Накласти арешт на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0919 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: 02:026:0050 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31);

- Накласти арешт на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0399 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: 02:026:0051 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 31);

- Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 31)..

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом не враховано висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 та від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18.

Зазначає, що Позивач має обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до відчуження нерухомого майна новим власником, що, безумовно, утруднить виконання можливого рішення суду про скасування реєстрації права власності.

Оскільки відбулась незаконна зміна права власності на майно Позивача та вчинено реєстраційні дії у ДРРПННМ, з метою відновлення права власності за Позивачем і було визначено майбутні позовні вимоги про недійсність правочинів та скасування рішень приватного нотаріуса - враховуючи що тут є спір про право, такі види забезпечення позову як накладення арешту та заборона вчинення дій відносно розпорядження спірним майном є достатньо обґрунтованим враховуючи співмірність із заявленими позовними вимогами, а тому суд досліджуючи надані Позивачем доказив повинен належним чином їх дослідити та прийняти законне рішення.

Вважає, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, не врахував, що підлягає встановленню не достовірність існування обставин відчуження належного відповідачу майна, а ймовірність такого відчуження, що у майбутньому може унеможливити виконання судового рішення про задоволення позову, та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Крижовий Д.В. доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Інші учасники справи : ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з`явилися та належним чином повідомлені про розгляд справи.

Заслухавши доповідь головуючого судді Желепи О. В., пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Указаним вимогам закону ухвала Обухівського районного суду Київської області від 23 серпня 2024 року про відмову в забезпечені позову до подання позовної заяви не відповідає з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову до його подачі, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав до суду доказів того, що відповідачі мають реальні наміри на відчуження/перереєстрацію/передачу в оренду нерухомого і рухомого майна.

Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову до його подачі, заявником належними доказами обґрунтовано факти зміни власника на житловий будинок та три земельних ділянки заявника, а тому він обґрунтовано вважав, що існує велика вірогідність подальшого відчуження та перереєстрації майна на іншого власника з метою його продажу, що у свою чергу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки після перереєстрації права власності на іншу особу відповідне нерухоме майно може бути реалізоване далі і позивач буде позбавленим можливості захищати свої права в межах визначених для захисту позовних вимог , змушений буде збільшувати зміст позовних вимог та коло учасників справи, до яких йому необхідно буде позиватись, що відповідно буде ускладнювати та затягувати майбутній судовий розгляд .

За таких обставин у суду першої інстанції були всі підстави для висновку про наявність ризиків щодо ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, в разі не задоволення заяви про забезпечення позову.

Відмовляючи в забезпечені позову, через не подання доказів про наміри відповідачів відчужити майно, яке є предметом спору про визнання правочинів недійсними, суддя районного суду не врахував, що на стадії вирішення питання про забезпечення позову, суд, встановивши наявність спору, мав дослідити лише ймовірність відчуження такого майна, та перевірити, чи обраний вид забезпечення позову, є співмірним з тими позовними вимогами, які планує заявляти позивач.

З матеріалів справи вбачається, що існує реальна ймовірність відчуження майна, щодо якого існує спір.

Накладення арешту на майно, правочин, щодо якого особа має намір просити визнати недійсним є співмірним з обраним позивачем способом захисту.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові в справі № 754/5683/22 від 24 квітня 2024 року.

Таким чином висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення позову не відповідають вимогам закону та встановленим обставинам, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування такої ухвали з постановленням нової про задоволення заяви.

Разом з тим апеляційним судом встановлено, що після подачі позову 10 вересня 2024 року у справі № 372/4913/24 суддя Обухівського районного суду Київської області постановив ухвалу, якою заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнив, до набрання у справі рішенням суду законної сили:

- наклав арешт на земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,250 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :02:026:0049 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31);

- наклав арешт на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0919 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: 02:026:0050 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31);

- наклав арешт на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0399 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: 02:026:0051 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 31);

- наклав арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 31).

Таким чином, станом на дату винесення постанови Київським апеляційним судом, заява ОСОБА_2 про забезпечення позову із аналогічними вимогами вже задоволена, позовна заява подана, а тому підстав для додаткового винесення судового рішення про забезпечення позову до його подачі немає.

Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Колегія суддів встановила, що суд першої інстанції зробив неправильний висновок про відсутність підстав для забезпечення позову до його подачі, а тому ухвала суду має бути змінена в частині мотивів відмови в постановленні ухвали про накладення арешту.

Підставою для такої відмови є те, що після подачі позову, такий вже забезпечено .

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 серпня 2024 року про відмову в забезпечені позову до подання позовної заяви - змінити, виклавши її мотиви в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2024 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська