Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-о/641/108/2024 Справа № 641/1978/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді: Чайка І.В.,

за участю секретаря судового засідання: Шумейко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в порядку окремого провадження цивільну справу № 641/1978/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство внутрішніх справ України, Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з заявою, в якій просить: встановити факт проживання її разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 однією сім`єю без укладення шлюбу з 07 травня 2023 року.

В обґрунтування заяви заявник вказала, що вона та ОСОБА_2 одружились 01.11.2014 року про що Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції внесено актовий запис № 986. Заявниця та ОСОБА_2 є учасниками бойових дій, служали в Роті патрульної служби поліції особливого призначення «Схід». 05 травня 2023 року шлюб між ними було розірвано, про що Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внесено актовий запис №15. Але вже через два дні заявниця та ОСОБА_2 усвідомили, що вчинили помилку, з?їхались знов в одній квартирі за адресою АДРЕСА_2 та повернулись до спільного проживання однією сім?єю. Окрім того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом, вели спільне господарство та були пов?язані спільним побутом як і до розлучення, ОСОБА_2 як і раніше займався вихованням доньки заявниці, ОСОБА_4 , для якої за дев?ять років шлюбу з заявницею став авторитетом та відносно якої фактично виконував обов`язки батька. 12 червня 2023 року ОСОБА_2 склав заповіт, в якому заповів все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати і на яке він за законом матиме право, заявниці. 14 червня 2023 року ОСОБА_2 надав заявниці довіреність, якою уповноважив її розпоряджатись та експлуатувати належний йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки VOLKSWAGEN JETTA. Таким чином, вони продовжували перебувати в міцних стосунках та ОСОБА_2 бажав, щоб ОСОБА_1 як і раніше, коли вони перебували в зареєстрованому шлюбі, мала права розпоряджатись його майном. В жовтні 2023 року ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 зник безвісти під час виконання бойового завдання. 31 жовтня 2023 року з метою отримання відомостей про хід та результати розшуку ОСОБА_2 заявниця звернулась до Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту інформатизації, із запитом про отримання Витягу з Єдиного реєстру осіб, безвісно зниклих за особистих обставин. 14 листопада 2023 року заявниця отримала відповідь Міністерства внутрішніх справ України, де було зазначено, що заявниця не є родичем особи, зниклої безвісти за особливих обставин, тому у Міністерства внутрішніх справ України відсутні правові підстави для надання їй Витягу з Реєстру. У зв`язку з вищевказаними обставинами заявник вимушена звернутись до суду із вищевказаною заявою.

08 квітня 2024 року ухвалою суду вищевказану справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

06 травня 2024 року ухвалою суду залучено Міністерство оборони України в якості заінтересованої особи до участі у вищевказаній справі.

16 травня 2024 року представником заінтересованої особи Міністерства оборони України Ляшенко О.О. до суду подано письмові пояснення, в яких останній просив вважати Міністерство оборони України стороною, яка не є та не може бути заінтересованою особою у вищевказаній справі. Зазначив, що заявниця та ОСОБА_2 проходять службу в органах Національній поліції, яка входить до системи Міністерства внутрішніх справ України, а не Міністерства оборони України. Враховуючи підставі виникнення та предмет заявлених вимог, з огляду на коло суб`єктів у даній справі та визначену правоздатність учасників справи, характеру спірних правовідносин є очевидним, що Міноборони не є та не може бути заінтересованою особою у цій справі.

26 серпня 2024 року ухвалою суду задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів.

Представник заявника адвокат Іванова Н.О. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності заявника.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення в межах чинного законодавства.

Представник Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце був повідомлений належним чином, причини, неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно із ч. 2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) вказано, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 та постанові Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі 205/6338/21 викладено висновок про те, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Судом встановлено, що факт проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 однією сім`єю без укладення шлюбу з 07 травня 2023 року необхідно встановити для подальшої реалізації її права на спадкування та отримання можливих виплат.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки при розгляді заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

З урахуванням спору про право заява ОСОБА_1 має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.

Отже, на підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що заявлена вимога через наявність спору про право підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а сама заява - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 251, 253, 259, 353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство внутрішніх справ України, Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя -І. В. Чайка