Справа № 639/3223/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Губської Я.В.,

при секретарі Веремійчик Р.І,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Коваля О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (61002, м. Харків, вул. Чершишевська, 55) про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, призначення опікуном

ВСТАНОВИВ:

23.06.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки у розмірі 10000 грн. щомісячно до досягнення повноліття, призначити опіку над малолітньою та призначити її опікуном малолітньої ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 04.09.2023 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків позову.

Згідно ухвали судді Київського районного суду м. Харкова від 20.09.2023 після усунення недоліків відкрито загальне позовне провадження у зазначеній справі та призначено до розгляду у підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 15.11.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

04.03.2024 року до суду подано уточнену позовну заяву, яка ухвалою Київського районного суду м. Харкова прийнята до розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що відповідачка ОСОБА_2 її рідна сестра і ІНФОРМАЦІЯ_2 року народила дочку, дані про батька записані зі слів матері. За весь час відповідач приділяла мало уваги дитині, несвоєчасно кормила, була часто відсутня, ставилася невідповідально до виховання дитини, висловлювала думки, що дитина їй непотрібна і заважає влаштовувати їй своє особисте життя. З 20.01.2022 по теперішній час відповідач, без усіляких пояснень чи попереджень, не залишивши ніяких каналів зв`язку, зникла у невідомому напрямку, покинувши дитину у матері ОСОБА_4 , зв`язку з відповідачем немає і на теперішній час, і за якою адресою вона мешкає теж невідомо. Поліна повністю забезпечується матеріально за рахунок її бюджету та її матері, знаходиться під її піклуванням, а тому на підставі вищезазначеного вона звернулась до суду з даним питанням.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, вказуючи, що Поліна дуже добре відноситься до позивачки, позивачка про неї пілкується, розуміє всю відповідальність за дитину, а мати дитини зовсім дівчинку покинула та не займається нею.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, ніяких заяв до суду не подала, що не перешкоджає ухваленню заочного рішення по справі на підставі доказів позивача.

Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явилася, просили розглядати справу у їх відсутність, подали на адресу суду висновок від 13.03.2024 № 133 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , 2020 р.н., пояснення щодо необхідності стягнення аліментів та подання щодо призначення ОСОБА_1 опікуном малолітньої ОСОБА_3 , 2020 р.н.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини.

Положеннями ст. 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння.

Згідно вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом встановлено, що матір*ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданого 13.02.2021 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), актовий запис №2832. Реєстрація проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері). (а.с. 6, 67).

Позивачка ОСОБА_1 є рідною сестрою відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується наданими свідоцтвами про народження та ніким не оспорюється. Дитина ОСОБА_5 проживає в сім*ї позивача та знаходиться на її утриманні.

Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідачка зловживає своїми обов*язками щодо виховання дочки, 2020 р.н., ухиляється від їх виконання, покинула дитину в 2022 році та не піклується про неї.

Дані обставини підтвердили під час судового розгляду допитані свідки: ОСОБА_4 (бабуся дитини), ОСОБА_6 , які пояснили, що мати дівчинки ОСОБА_2 покинула свою дочку в 2022 році, не відвідує її, не піклується про її здоров*я та виховання, не надає грошові кошти на її утримання.

23.01.2024 року ОСОБА_1 звернулась до ССД по Новобаварському району про тимчасове влаштування в її сім*ю малолітньої племінниці ОСОБА_3 , яка залишилась без батьківського піклування, і після проведеної перевірки наказом від № 6 від 23.01.2024 року малолітню ОСОБА_7 , 2020 р.н. тимчасово влаштовано в сім*ю тітки ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно інформації комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська дитяча поліклініка №2» від 11.01.2024 року ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку у кардіоревматолога дитячого, мешкає з бабусею та тіткою, які піклуються про неї.

Відповідно до інформації ХРЦУП № 3 ГУНП в Харківській області від 13.07.2022 року за результатами розгляду матеріалу за заявою ОСОБА_4 щодо вжиття заходів до дочки ОСОБА_2 , яка не виконує своїх батьківських обов*язків щодо дочки ОСОБА_3 , 2020 р.н., з*ясовано, що ОСОБА_2 в телефонному режимі повідомила, що повертатись до міста Харкова не збирається, їй не потрібна дитина, має намір написати заяву про відмову від батьківських прав.

13.03.2024 року до суду надано висновок № 133 Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , 2020 р.н.

Рішенням Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради від 19.04.2024 №349 «Про встановлення опіки, піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, призначення фізичних осіб їх опікунами, піклувальниками, звільнення фізичної особи від обов`язків опікуна, піклувальника» надано висновок щодо доцільності призначення ОСОБА_1 опікуном малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості за нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Як встановлено судом та підтверджено дослідженими матеріалами справи, мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та забезпеченню малолітньої дочки, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , задовольнивши позовні вимоги.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України).

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд у відповідності зі ст. 182 та ст.183 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , 2020 р.н. в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду, тобто з 23.06.2023 року і до повноліття дитини. І саме таку суму аліментів суд вважає достатньою для забезпечення дитини та враховуючи всі представлені дані щодо матеріального становища відповідача.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, враховуючі подане до суду подання Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради від 19.04.2024 щодо доцільності призначення ОСОБА_1 опікуном малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вимоги ст. 60 ЦК України та надані відомості щодо дотримання всіх вимог для призначення опіки, суд вважає за обґрунтованими вимоги позивача про призначення її опікуном малолітньої ОСОБА_3 , яка залишилася без батьківського піклування.

Таким чином, дослідивши усі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, і не порушує ані права дитини, ані третіх осіб, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору та понесені витрати позивача з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 133, 141, 258, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 141, 150, 164, 166, 169, 180, 181, 182, 183 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 грн. щомісяця, з відповідною індексацією, починаючи з 23.06.2023 року та продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

В силу ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Встановити опіку над малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначивши опікуном дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати в розмірі 2284, 80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Суддя : Я.В. Губська