Номер провадження 2/754/331/24
Справа №754/8272/23
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне ріщення виготовлено 26.07.2024)

24 липня 2024 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: О. Грегуль, секретар судового засідання: І.Вакуленко, справа № 754/8272/23

ОСОБА_1 - позивач

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» - відповідач

ОСОБА_2 - третя особа

Вимоги позивача: відшкодування шкоди

Олексієнко М.М. - адвокат позивача

Журов Є.Є. - представник відповідача

Кайда Н.Я. - адвокат третьої особи

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано позов у якому посилаючись на заподіяння йому шкоди пошкодженням автомобіля в ДТП з вини відповідача 2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована відповідачем 1 позивач просив з відповідача 1 стягнути: 1) 164543,28 грн. - страхового відшкодування, 2) 513,92 грн. - три проценти річних, 3) 8565,27 грн. - пені, 4) 1 грн. - втрати від інфляції, а з відповідача 2 позивач просив стягнути: 1) 60119,18 грн. - майнової шкоди, 2) 612,72 грн. - три проценти річних, 1451,83 грн. - втрати від інфляції. З обох відповідачів разом позивач просив стягнути: 1) 1946 грн. - витрат за евакуацію автомобіля, 2) 5000 грн. за складання висновку експерта № 02-18/02 від 18.02.2023 та 3500 грн. за складання висновку експерта № 03-18/02 від 18.02.2023, 3) 28000 грн. - правничої допомоги, 4) 2463,53 грн. - судового збору.

Ухвалою суду від 22.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.07.2023 витребувано докази.

Ухвалою суду від 20.09.2023 за клопотанням сторони позивача призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Ухвалою суду від 13.02.2024 поновлено провадження у справі.

Відповідачем 2 подано відзив з проханням відмовити в задоволенні позову.

Відповідачем 1 подано відзив з проханням відмовити в задоволенні позову.

Позивачем подано дві відповіді на відзив з проханням задовольнити позов.

07.05.2024 канцелярією суду головуючому передано сформовану стороною позивача в системі «Електронний суд» заяву про зменшення позовних вимог до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з проханням з відповідача 1 стягнути: 1) 139454,93 грн. - страхового відшкодування (сума 129880,79 грн.), пені (сума 6582,96 грн.), втрати від інфляції (сума 649,40 грн.), витрат за евакуацію автомобіля (сума 1946,78 грн.); 2) 5000 грн. за складання висновку експерта № 02-18/02 від 18.02.2023 та 3500 грн. за складання висновку експерта № 03-18/02 від 18.02.2023, 3) 43000 грн. - правничої допомоги; 4) 2463,53 грн. - судового збору.

07.05.2024 канцелярією суду головуючому передано сформовану стороною позивача в системі «Електронний суд» заяву про залишення позовних вимог до ОСОБА_2 без розгляду.

Внесеною до протоколу судового засідання ухвалою суду від 07.05.2024 у справі № 754/8272/23 прийнято заяву про зменшення позовних вимог.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2024 у справі № 754/8272/23 позовні вимог до ОСОБА_2 (відповідач 2) без розгляду.

Внесеною до протоколу судового засідання ухвалою суду від 06.06.2024 ОСОБА_2 залучено до участі у справі в якості третьої особи.

Про час і місце розгляду справи всі учасники справи повідомлялись належним чином через повідомлені і доступні суду засоби зв`язку відповідно: поштою, електронною поштою, SMS, додаток «Дія», а також інформація про рух справи розміщується на офіційному сайті суду і є загальнодоступною.

У судовому засіданні адвокат позивача позов підтримав та не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача і третьої особи та їхніх представників.

Відповідач і третя особа та їхні представники в судове засідання не з`явились і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З урахуванням викладеного і ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності відповідача і третьої особи та їхніх представників.

Вислухавши адвоката позивача, показання експерта ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 28.05.2021 позивач є власником ТЗ Сhevrolet Cruze р. н. НОМЕР_1 .

01.02.2023 біля 11:00 ОСОБА_2 (третя особа) в Києві на перехресті вулиць Бальзака і Драйзера керуючи ТЗ Тоyоtа Rav-4 р. н. НОМЕР_2 та рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги в русі ТЗ Сhevrolet Cruze р. н. НОМЕР_1 (водій ОСОБА_1 ), який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення та пошкодження вказаних транспортних засобів.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12.02.2023 у справі № 754/1741/23 ОСОБА_2 (третя особа) визнано винною та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ( ОСОБА_2 ) ТЗ Тоyоtа Rav-4 р. н. НОМЕР_2 була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс» Україна» за полісом № 211552498 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії з 16.10.2022 по 15.10.2023, ліміт за шкоду заподіяну 160000 грн..

Між ОСОБА_2 (третя особа) і ПрАТ «СК «Євроінс» Україна» (відповідач) відносно ТЗ Тоyоtа Rav-4 р. н. НОМЕР_2 укладено заяву-приєднання (Акцепт) № -211552498 до публічного договору (Оферти) добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.10.2022.

Також за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.10.2022 страховик взяв на себе зобов`язання нести відповідальність в частині збитку з лімітом 100000 грн., що перевищує суму визначену Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-ІV.

За замовленням ПрАТ «СК «Євроінс» складено звіт № 21919 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 14.03.2023 і відповідно до якого вартість (розмір) збитків заподіяних пошкодженням ТЗ Сhevrolet Cruze р. н. НОМЕР_1 станом на дату оцінки становить 274556,43 грн..

За замовленням ПрАТ «СК «Євроінс» складено висновок вартості придатних залишків № 21919/1, дата складання 13.03.2023 та за яким вартість ТЗ Сhevrolet Cruze р. н. НОМЕР_1 у пошкодженому стані складає 179099,71 грн..

За замовлення ОСОБА_1 (позивач) складено висновок експерта № 02-18/02 транспортно товарознавчої експертизи по дослідженню колісного транспортного засобу Сhevrolet Cruze р. н. НОМЕР_1 від 18.02.2023 і відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику ТЗ Сhevrolet Cruze р. н. НОМЕР_1 в цінах на дату розрахунку становить 374393,80 грн..

За замовлення ОСОБА_1 (позивач) складено висновок експерта № 03-18/02 транспортно товарознавчої експертизи по дослідженню колісного транспортного засобу Сhevrolet Cruze р. н. НОМЕР_1 від 18.02.2023 і відповідно до якого вартість ТЗ Сhevrolet Cruze р. н. НОМЕР_1 з урахуванням аварійних пошкоджень в цінах на дату розрахунку становить 54274,62 грн..

На виконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 20.09.2023 про призначення судової автотоварознавчої експертизи, ДНДЕКЦ МВС України складено висновок експерта від 12.01.2024 № СЕ-19-23/63414-АВ (експерт ОСОБА_5 , який був допитаний у судовому засіданні) і відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Сhevrolet Cruze р. н. НОМЕР_1 станом на дату ДТП склала 374393,72 грн., а вартість КТЗ Сhevrolet Cruze р. н. НОМЕР_1 з урахуванням аварійних пошкоджень станом на дату ДТП склала 149056,21 грн..

На підставі поліса № 211552498 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії з 16.10.2022 по 15.10.2023 ПрАТ «СК «Євроінс» Україна» (відповідач) виплатило позивачу 95,456,72 грн. - страхового відшкодування та проти чого не заперечувала сторона позивача у позові та в судовому засіданні, а також адвокат позивача не заперечував у судовому засіданні проти своєчасної виплати цієї суми страхового відшкодування.

Згідно ст. 625, ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188, ч. 1 ст. 1191, 1194 ЦК України, 1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 1. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. 1. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 1. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, 71. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 04.03.2020 у справі № 331/6395/18, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже, страховик відповідача за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик відповідача за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092). Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-760цс15.

Згідно п. 9.1. ст. 9, п. 36.2. і п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, 9.1. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. 36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. 36.5. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідачем з урахуванням складених за замовленням відповідача звіту № 21919 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 14.03.2023 і відповідно до якого вартість (розмір) збитків заподіяних пошкодженням ТЗ Сhevrolet Cruze р. н. НОМЕР_1 станом на дату оцінки становить 274556,43 грн. та висновку вартості придатних залишків № 21919/1, дата складання 13.03.2023 та за яким вартість ТЗ Сhevrolet Cruze р. н. НОМЕР_1 у пошкодженому стані складає 179099,71 грн., своєчасно виплачено 274556,43 грн. - 179099,71 грн. = 95456,72 грн. - страхового відшкодування.

Звіт № 21919 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 14.03.2023 і висновок вартості придатних залишків № 21919/1 від 13.03.2023 у визначеному законом порядку недійсними/незаконними, неповними/неправильними не визнавались.

Тому з урахуванням вищевикладених висновків Верховного Суду, правові підстави для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності та стягнення з відповідача сум, які перевищують визначений відповідачем у законний спосіб ліміт відповідальності за полісом № 211552498 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії з 16.10.2022 по 15.10.2023 відсутні.

Що ж стосується виплат передбачених за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.10.2022 та за яким страховик взяв на себе зобов`язання нести відповідальність в частині збитку з лімітом 100000 грн., що перевищує суму визначену Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-ІV то суд при вирішенні даного питання виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 102 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 № 1909-ІХ, 3. У разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим. Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).

У відзиві відповідач чітко і неоднозначно зазначає, що до нього, як це передбачено саме Законом України «Про страхування» із заявами про виплату страхового відшкодування, передбаченого саме договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.10.2022 ні ОСОБА_2 , ні потерпіла сторона не звертались, що позбавило відповідача враховуючи положення вищевказаної норми права Закону України «Про страхування» провести перевірку і вирішити у визначений законом спосіб питання щодо наявності підстав для виплати страхового відшкодування.

На час вирішення даного спору суду не надано доказів, що можливість звернення до відповідача за виплатою страхового відшкодування за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.10.2022 втрачена.

У той же час пред`явлення позову без попереднього звернення із заявою у формі визначеній законом і договором про стягнення страхового відшкодування за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.10.2022 може призвести до покладення на відповідача невиправданих додаткових витрат, зокрема, судових витрат без перевірки і встановлення наявності вини відповідача у неналежному виконанні договірних зобов`язань.

Умови виконання договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.10.2022 врегульовані Законом України «Про страхування», а не Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2020 у справі № 757/1782/18: «Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.08.2021 у справі № 438/1673/13-ц: «Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.».

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

ЄСПЛ підкреслив, що право на доступ до суду є невід`ємним аспектом гарантій, закріплених у Європейській конвенції з прав людини, посилаючись на принципи верховенства права та уникнення свавілля, які лежать в основі багатьох Конвенції. Можливі обмеження вищезазначеного права не повинні обмежувати доступ, наданий особі, таким чином або в такому обсязі, щоб була порушена сама суть права. Так, ЄСПЛ зазначив, що, застосовуючи процесуальні норми, суди повинні уникати надмірного формалізму, який би зашкодив справедливості розгляду.

З урахуванням викладено суд вважає недоведеними позовні вимоги про неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань пов`язаних із виплатою страхового відшкодування за двома договорами.

За таких обстави у задоволенні позову відмовляється.

На час вирішення даного спору суду не надано доказів втрати можливості довести та отримати повне і належне позивачу відшкодування.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102, ЄДПРОУ 22868348).

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: