ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1254/24 Номер провадження 22-ц/814/3176/24Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А.І.

Суддів:Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

учасники справи

представник відповідача ОСОБА_1

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Антіховича Володимира Володимировича

на заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 травня 2024 року, ухвалене суддею Даценком Ю.А, повний текст рішення складено дата не вказана

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

28.03.2024 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з відповідачазаборгованість за кредитним договором №1173-1867 від 18.03.2023 у розмірі 82 500 грн, з яких: 16 500,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 66 000 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а всього 82 500,00 грн та судові витрати у розмірі 2 422,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.03.2023 між сторонами був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1173-1867, який разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. Кредитний договір у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбаченихЗаконом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А3531 для підписання кредитного договору №1173-1867 від 18.03.2023 та підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 16 500 грн, строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; пільгова процентна ставка 2,50% в день; стандартна процентна ставка 3,00% в день. Через неналежне виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором станом на 06.03.2024 утворилася заборгованість у розмірі 163 845 грн, що складається з: - простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 16 500 грн; - простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 147 345 грн. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника ОСОБА_2 програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у розмірі 81 345 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 82 500 грн.

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 травня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість закредитним договором №1173-1867 від 18.03.2023 у розмірі 82 500 грн, з яких: 16 500,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 66 000 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови. Відповідач ОСОБА_2 погодилася на запропоновані кредитною установою умовами отримання кредиту та погодилася на сплату відсотків за користування кредитними коштами. Заборгованість за кредитним договором не погашена, заявлені позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, тому є підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 червня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 травня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Антіхович В.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у судове засідання 01.05.2024 ОСОБА_2 не з`явилася з поважних причин, оскільки на момент вирішення справи не проживала за адресою, зазначеною в позовній заяві, не отримувала судову кореспонденцію, про існування відповідного судового провадження не знала. Оскільки ОСОБА_2 не була повідомлена про судові засідання, вона була позбавлена можливості надати суду наявні у неї докази та заперечення, які мають істотне значення для вирішення справи. Зазначає, що ОСОБА_2 категорично не погоджується із заявленими позивачем сумами боргу та фактом підписання нею будь-яких договорів та правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), на які посилається позивач, що також відображено У рішенні суду. Вважає, що пояснення ОСОБА_2 про невизнання факту підписання Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) є новим важливим доказом, який має бути оцінений судом, та є самостійною підставою відмови у позові, оскільки зазначені Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) у такому випадку не є частиною договору, та викладені в них істотні умови договору, як то строк кредитування, згода на заміну процентної ставки кредитором в односторонньому порядку, нарахування неустойки, не є частиною договору. Звертає увагу, що до позову не додано жодних документів, котрими б підтверджувалося виконання кредитором умов договору. Оскільки невід`ємні частини договору, зокрема «Правила», «Паспорт», «Таблиці» позивачем не додані до позовної заяви, то докази того, що між сторонами взагалі укладався договір, відсутні. Також зазначає, що відсутні відомості про направлення підписаного договору позичальнику в особистий кабінет позичальника та на його електронну адресу. Вважає нарахування заборгованості за процентами є неспівмірно завищеною відповідно до суми тіла кредиту. Сума нарахованих відсотків не є адекватною та співрозмірною сумі кредиту у 16 500 грн і суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, проценти за користування кредитом не мають перевищувати 50% суми кредиту, що складає 16500 грн* 50% = 8250 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 18.03.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1173-1867, який підписано останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А3531 (а.с. 9-11).

Згідно умов кредитного договору №1173-1867 від 18.03.2023 визначено, що кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений; у відповідності до норм частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно п. 2.2. кредитного договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.

Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в розмірі 16 500 грн (пункт 4.1. кредитного договору).

Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику.

Дата повернення кредиту 11.01.2024 року (п.4.8. кредитного договору).

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання та здійснив перерахування коштів відповідачу 18.03.2023 у розмірі 16 500 гривень відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується витягом з реєстрів банку щодо видачі кредиту №1173-1867 від 18.03.2023 (а.с. 12,18 зворот).

Згідно з п. 4.6. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3.00% за кожен день користування кредитом.

Згідно п. 1.1. кредитного договору базовий період сплати відсотків проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом.

Кількість днів у базовому періоді вказана у розділі 4 цього договору і визначена сторонами на підставі пропозиції кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання кредиту через веб-сайт кредитодавця.

Згідно з п. 4.4. кредитного договору базовий період складає 14 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду.

Відповідно до п. 4.5. кредитного договору сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду.

Так, відповідно до матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 була зобов`язана сплатити позивачу у строк до 31.03.2023 року включно, відсотки у розмірі 5 775 грн.

Разом з тим, вимог кредитного договору відповідач не виконала.

Згідно з п. 8.5. кредитного договору у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування, визначеного п. 4.8. даного договору.

З урахуванням прострочення відповідачем сплати процентів на строк понад один календарний місяць, суд першої інстанції визнав, що у позивача виникло право вимагати від відповідача (у відповідності до п. 8.5. кредитного договору) повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування, визначеного п.4.8. даного договору.

З врахуванням викладеного, за результатами розгляду справи по суті позовних вимог, суд першої інстанції визнав, що позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти в кредит у розмірі 16 500,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, а також сплати відсотків належним чином не виконала, з огляду на це за нею утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку позивача в межах заявлених позовних вимог становить 82 500 грн і складається з: - 16 500 грн - простроченої заборгованості за кредитом; - 66 000 грн - простроченої заборгованості за нарахованими процентами.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, на день винесення судом рішення жодного доказу оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості в повному обсязі чи її частини за вищевказаним кредитом, суду не надано, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

За результатами розгляду справи в апеляційному порядку колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду, з врахуванням наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права, представник відповідача зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції та була позбавлена можливості реалізувати свої права на подання відзиву, подання доказів тощо.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права з наведених підстав, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями частини першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Перелік справ, які може бути розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, наведено у статті 274 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб- пункт 1 частина 4 стаття 19 ЦПК України.

Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (частина перша статті 277 ЦПК України).

Згідно матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» пред`явлено позов до ОСОБА_2 та вказано адресу місця її проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 . Саме таку адресу було зазначено ОСОБА_2 при укладенні кредитного договору №1173-1867 від 18.03.2023. При цьому, позовна заява сформована в системі «Електронний суд», до якої додано докази на підтвердження направлення копії позовної заяви на адресу відповідача ОСОБА_2 .

Згідно відповіді Відділу з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ЦНАП виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області на запит суду першої інстанції повідомлено, що гр. ОСОБА_2 знята з реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 30).

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.04.2024 відкрито провадження у справі. В ухвалі зазначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Призначено судове засідання на 10.00 год 01.05.2024 (а.с. 31).

Копію ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.04.2024 та судову повістку було направлено на останню відому адресу місця проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 (а.с. 32).

Проте, доказів отримання відповідачем ОСОБА_2 копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками до неї ,матеріали справи не містять і, відповідно, сторона відповідача не мала можливості ознайомитися з доводами позовної заяви ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і надати суду свої заперечення проти пред`явлених позовних вимог.

Конверт з поштовим відправленням, направлений на ім`я ОСОБА_2 за адресою місця її реєстрації, повернувся до суду першої інстанції з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», що у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України не є належним врученням судової повістки (а.с. 47).

Згідно відкритих даних сайту «Судова влада України» оголошення про виклик до суду відповідача ОСОБА_2 , місце проживання якої невідоме, у судове засідання на 10.00 год 01.05.2024 фактично судом першої інстанції опубліковано не було.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для ухвалення заочного рішення відповідно ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Конструкція наведеної правової норми у взаємозв`язку зі статтею 6 Конвенції дає підстави для висновку про те, що розгляд справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за відсутності доказів отримання іншою стороною копії позовної заяви, свідчить про позбавлення такої сторони доступу до правосуддя (можливості надати зауваження на доводи позовної заяви), що, у свою чергу, є обов`язковою підставою для скасування в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаних норм процесуального права, наведених представником відповідача доводів в обґрунтування апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність обов`язкових підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Згідно матеріалів справи встановлено, що 18.03.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1173-1867, який підписано останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А3531 (а.с. 9-11), за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 16 500 грн.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 №127/33824/19.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1173-1867, за умовами якого відповідач ОСОБА_2 отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі.

Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Так, згідно розділу 3 договору визначено, що цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Для укладання цього договору у порядку, встановленому Правилами, позичальник надає кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом заповнення на веб-сайті кредитодавця усіх граф відповідної форми. Надаючи таку інформацію, позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту кредитодавця та які необхідні для укладення даного договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних. При поданні інформації відповідно до п.3.2. договору позичальником вперше, відбувається реєстрація позичальника на веб-сайті кредитодавця та формується позичальнику його особистий розділ на веб-сайті кредитодавця (особистий кабінет). Доступ до особистого кабінету здійснюється позичальником після авторизації шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається кредитодавцем позичальнику в СМС повідомленні або надається шляхом дзвінку на номер телефону, який вказаний позичальником відповідно до п.3.2. на веб-сайті кредитодавця, і який має юридичне значення ідентифікації позичальника у розумінні ч.8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». За результатами розгляду наданої позичальником інформації, кредитодавець здійснює перевірку дійсності та достовірності зазначених позичальником особистих даних, у тому числі, але не обмежуючись, проводить аутентифікацію банківської платіжної картки та/або банківського рахунку позичальника відповідно до стандартів міжнародних платіжних систем. Позичальник зобов`язаний вказати реквізити банківської платіжної картки та/або банківського рахунку, що належать особисто йому, для можливості належного виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за договором. Кредитодавець має право додатково вимагати від позичальника надання документів/копій документів, зокрема документів та проходження процедур ідентифікації та верифікації, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та нормативними документами Національного Банку України у сфері фінансового моніторингу, а також інших дій, які кредитодавець визнає необхідними для прийняття рішення про можливість укладання цього договору. Ідентифікація та верифікація позичальника здійснюється згідно правил та відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та нормативних документів Національного банку України у сфері фінансового моніторингу. ідентифікація та верифікації позичальника здійснюється кредитодавцем за допомогою технології «вапкго» та/або шляхом надання позичальником документів/копій документів та проведення перевірок, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» для проходження процедур ідентифікації та верифікації. Рішення про можливість укладення даного договору приймається кредитодавцем на підставі обробки інформації, наданої позичальником, та здійснення інших дій, передбачених правилами. Загальний розмір пропонованого кредиту та інші умови надання кредиту визначаються кредитодавцем на підставі інформації, наданої позичальником. Після прийняття кредитодавцем рішення про можливість укладення даного договору, позичальнику повідомляється про прийняте рішення шляхом надання такої інформації через особистий кабінет (оферта). Кредитодавець надсилає позичальнику гіперпосипання для ознайомлення з проектом договору. Проект договору, що міститься за гіперпосипанням, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» та включає умови, що пропонуються до укладення позичальнику, в тому числі щодо процентів за користування кредитом та строків сплати процентів. У разі погодження із запропонованими кредитодавцем умовами договору, позичальник надає кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття пропозиції кредитодавця (акцепт) шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається кредитодавцем позичальнику в смс-повідомленні або надається шляхом здійснення дзвінка на номер телефону, який був наданий позичальником, що вважається підписанням договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Накладення позичальником електронного підпису у формі одноразового ідентифікатору здійснюється шляхом введення отриманого одноразового паролю у відповідне поле форми на веб-сайті кредитодавця. Безпосередньо після отримання акцепту від позичальника, що є укладенням договору відповідно до ч.з ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», кредитодавець накладає на договір, укладений у вигляді електронного документу, кваліфіковану електронну печатку кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу. Безпосередньо після цього кредитодавець направляє позичальнику підтвердження вчинення (укладення) договору у формі електронного документа та примірник договору з додатками до нього у вигляді електронного документа, що містить кваліфіковану електронну печатку кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу. Вказані електронні документи направляються в особистий кабінет позичальника та на електронну адресу позичальника, вказану ним у порядку, встановленому п.3.2. договору. Укладаючи договір, кредитодавець та позичальник визнають усі документи (в тому числі договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч. 12. ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені у простій письмовій формі. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами цього договору та Правил. Сторони узгодили, що кредитодавець надсилає (повторно надсилає) позичальнику підписаний договір в особистий кабінет позичальника та на його електронну адресу. Сторони узгодили, що кредитодавець виготовляє та надає позичальнику засвідчену копію договору та усіх додатків до нього на папері, на вимогу позичальника, що оформлюється та надається позичальником кредитодавцю одним із способів, перелічених в пункті 6.10. договору (а.с. 9).

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладених у письмовій формі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає доведеним, що кредитний договір №1173-1867 від 18.03.2023 був підписаний позичальником ОСОБА_2 в електронному вигляді.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_3 не визнає факту підписання Правил відкриття кредитної лінії, а невід`ємні частини договору, зокрема, «Правила», «Паспорт», «Таблиці» позивачем не додані до позовної заяви, тобто докази того, що між сторонами взагалі укладався договір, відсутні, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем ОСОБА_2 підписано кредитний договір №1173-1867 від 18.03.2023 в електронному вигляді, в якому обумовлені всі істотні умови укладеного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів, то такі доводи не заслуговують на увагу з врахуванням наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зобов`язань за кредитним договором позики №1173-1867 від 18.03.2023 позивачем надано до суду довідку про перерахування на картку платника № НОМЕР_1 , який було зазначено відповідачем у заявці-анкеті на отримання кредиту (а.с. 11 зворот), грошових коштів у розмірі 16 500,00 грн (а.с. 12).

Крім того, згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» повідомлено ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування через систему LiqPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019 по платежах, зокрема, від 18.03.2023 у розмірі 16 500 грн на карту № НОМЕР_1 (а.с. 18 зворот).

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що у матеріалах справи наявні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту укладання 18.03.2023 кредитного договору між ОСОБА_2 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а також підтвердження факту перерахування коштів на рахунок відповідача, вказаний при укладенні договору, а також для обґрунтування розміру заборгованості за договором.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Доказів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима відповідачем матеріали справи не містять.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник ОСОБА_2 взяті не себе зобов`язання за кредитним договором №1173-1867 від 18.03.2023 не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою не повернула, унаслідок чого виникла заборгованість.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором №1173-1867 від 18.03.2023.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, згідно умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 16 500,00 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів (проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом), знижена % ставка 2,50 % в день; стандартна % ставка 3,00 % в день. Дата повернення (виплати) кредиту - 11.01.2024. Строк договору є рівним строку кредитування. У частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. Подовження строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань позичальника. Згідно п. 4.3. кредитного договору - плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користуванням кредитом фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промоставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності.

Згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 допустила неналежне виконання умов договору, допустила прострочення виконання зобов`язань по договору.

Водночас, колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010, згідно яких зазначено, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У справі, що переглядається, позичальник ОСОБА_2 не довела належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених укладеним кредитним договором, презумпція правомірності якого не спростована. Відповідач жодним чином не оспорювала укладання кредитного договору. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження вказаного.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_2 не виконала зобов`язання за кредитним договором №1173-1867 від 18.03.2023, а тому з неї на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 82 500 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір було укладено на вкрай невигідних умовах, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Водночас, позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» пред`явлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з врахуванням програми лояльності та зменшено розмір відсотків, що підлягають до стягнення, з 147 345 грн до 66 000 грн.

З врахуванням вище викладеного, заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.05.2024 підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №1173-1867від 18.03.2023, яка виникла станом на 06.03.2024, у розмірі 16 500 грн простроченої заборгованості за кредитом, 66 000 грн простроченої заборгованості за нарахованими відсотками, а всього 82 500 грн.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з матеріалів справи, позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс»при зверненні до суду першої інстанції сплачено 2 422,40 грн судового збору (а.с. 1).

У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, сплачений при подачі позовної заяви.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.3 п.3, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Антіховича Володимира Володимировича задовольнити частково.

Заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 травня 2024 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість закредитним договором №1173-1867 від 18.03.2023 у розмірі 82 500 грн, з яких: - 16 500,00 грн прострочена заборгованості за кредитом; - 66 000 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов