КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 357/5750/24
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

22 липня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., вивчивши апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Білоцерківський відділ Державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту,

встановив:

рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року позов задоволено.

На вказане рішення суду 25 червня 2024 року командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 направив поштовим зв`язком апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, яка надійшла до суду 27 червня 2024 року.

1 липня 2024 року матеріали справи витребуванні з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду 17 липня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що рішення ухвалено за відсутності учасників справи, повний текст рішення складено 20 травня 2024 року, тому строк на апеляційне оскарження закінчився 19 червня 2024 року.

Відповідач направив апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду 25 червня 2024 року, отже з пропуском визначеного законом строку.

Згідно ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно довідки про доставку електронного листа, копія рішення суду доставлена до електронного кабінету військової частини НОМЕР_1 20 травня 2024 року (с.с.113).

За таких обставин, підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду не встановлено.

Частиною 3 статті 354 ЦПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До апеляційної скарги відповідач додав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на те, що уповноважена особа військової частини НОМЕР_1 , яка представляє інтереси військової частини в судових установах, в період з 18 травня 2024 року по 20 червня 2024 року перебувала у відрядженні у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , що унеможливлювало своєчасно відпрацювати належним чином судову кореспонденцію.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, можливість поновлення пропущеного строку судом апеляційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується з наявністю поважних причин пропуску строку.

Відповідачем у клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку не зазначені поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду. Відрядження працівника, зокрема, помічника командира з правової роботи, до іншої військової частини не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що військова частина отримала копію рішення суду 20 травня 2024 року, строк на апеляційне оскарження рішення суду закінчувався 19 червня 2024 року, а відтак відповідач мав достатньо часу для організації роботи по написанню та поданню апеляційної скарги, і вказані дії залежали від волевиявлення командира військової частини.

Враховуючи вищевикладене, зазначені у клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду визнаються неповажними.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Оскільки апеляційна скарга подана з пропуском визначеного законом строку, зазначені командиром військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_2 причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються неповажними, апеляційна скарга залишається без руху, а відповідачу надається строк для зазначення інших підстав для поновлення строку.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак, в апеляційній скарзі не зазначено чи має військова частина НОМЕР_1 електронний кабінет.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Однак, до апеляційної скарги не доданий документ про оплату судового збору, а відповідач просить відстрочити сплату судового збору, посилаючись на те, що військова частина НОМЕР_1 є державною бюджетною установою, та є розпорядником коштів третього ступеню, тобто фінансування на рахунки військової частини надходять з довольчого органу - командування Повітряних Сил Збройних Сил України. 21 червня 2024 року до фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 був поданий рапорт про сплату судового збору за подання апеляційної скарги. На підставі даного рапорту фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 була подана заявка до довольчого органу про перерахунок коштів на сплату судового збору, але станом на день подання апеляційної скарги кошти на рахунки військової частини НОМЕР_1 не надходили.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов:

1) якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;

2) або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена;

3) або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Військова частина НОМЕР_1 не є позивачем у даній справі, а відтак підстави для відстрочки сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги відповідно до вищезазначених норм відсутні.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 0940/2276/18.

Крім того, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово «або», не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Встановлений статтею 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, за яких особі може бути відстрочено сплату судового збору, є вичерпним.

Отже, положення частини першої статті 136 ЦПК, як загальної норми, що регулює питання відстрочення сплати судового збору, деталізовані конкретизуючими нормами спеціального закону - статтями 5 та 8 Закону України «Про судовий збір», що свідчить про необхідність при застосуванні положень статті 136 ЦПК та вирішенні питання про відстрочення від сплати судового збору осіб, не зазначених у статті 5 Закону України «Про судовий збір», застосовувати критерії, визначені статтею 8 цього Закону.

При цьому, із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Такий правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року (справа № 0940/2276/18).

Предметом даного позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тому правові підстави для відстрочення військовій частині сплати судового збору за подання апеляційної скарги відсутні.

Згідно підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачка звернулась до суду у квітні 2024 року, у якому просила: зняти арешт, накладений на 1/3 частину квартири, згідно постанови про арешт майна боржника від 11 червня 2018 року та згідно постанови про арешт майна боржника від 5 жовтня 2021 року, винесених державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у ВП НОМЕР_3.

Таким чином, позивачкою заявлено дві вимоги немайнового характеру, які судовий збір підлягав оплаті у сумі 2 422грн 40коп (1211грн 20коп + 1211грн 20коп), а відтак судовий збір за подання даної апеляційної скарги становить 3 633грн 60коп.

Враховуючи викладене, військовій частині НОМЕР_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3 633грн 60коп. та направити на адресу Київського апеляційного суду документ, що підтверджує оплату судового збору.

Одночасно повідомляю реквізити для оплати судового збору:

- розрахунковий рахунок UA0026010

- отримувач коштів ГУК у м.Києві/Соломян.р-н/22030101

- банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

-

- код банку отримувача 899998

- код класифікації доходів бюджету 22030101.

Керуючись статтями 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суддя

ухвалив:

визнати зазначені командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду від 20 травня 2024 рокунеповажними.

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року залишити без руху, надавши відповідачу строк в десять днів з дня вручення копії ухвали для зазначення інших підстав для поновлення строку та надання документу про сплату судового збору.

У разі не зазначення інших підстав для поновлення строку у визначений строк або визнання наведених підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання ухвали суду в частині сплати судового збору, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута військовій частині НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя