Справа №333/5480/22
Провадження №6/333/641/24
Іменем України
09 жовтня 2024 р. Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: судді Варнавської Л.О., за участю секретаря судового засідання Меркулової М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжя подання старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Робота Анни Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, -
Вимоги подання обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 знаючи про відкрите виконавче провадження та про наявну заборгованість перед ОСОБА_2 , не виконує рішення суду, ухиляється від явки до державного виконавця, не вживає заходів щодо погашення наявної заборгованості.
Боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно неї вищевказаних заходів примусового виконання.
В судове засідання державний виконавець не з`явилась, надала клопотання про розгляд подання без її участі, просила суд задовольнити подання.
Суд дослідивши матеріали подання, приходить до наступних висновків.
За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
За виконавчим провадження було встановлено, що ОСОБА_1 не має зареєстрованого рухомого та нерухомого майна, не отримує доходи, та не має відкритих рахунків. Державним виконавцем неодноразово було здійснено вихід за реєстрацією боржника, про що складені відповідні акти державного виконавця, проте, двері ніхто не відчинив, у зв`язку з чим державним виконавцем були залишені вимоги про виконання судового рішення та обов`язкового прибуття до державного виконавця. Крім того виходом державного виконавця за адресою реєстрації боржника встановлено, що ОСОБА_1 не проживає за адресою реєстрації, що про місце знаходження останньої невідомо.
Згідно відповіді на запит до МВС України встановлено, що відсутні дані про зареєстровані транспортні засоби за боржником.
Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек від 10.07.2023 року встановлено, нерухоме майно за боржником не зареєстровано. Окрім того вбачається, що відповідно до постанови про арешт майна від 25.06.2018 року, державним виконавцем ОСОБА_4 накладено арешт на все нерухоме майно.
Згідно відповіді ДФС України, за боржником не виявлено наявних рахунків у банківських установах.
У подальшому державним виконавцем не одноразово здійснювались виклики, оновлювались запити щодо наявності рухомого та нерухомого майна, та відкритих рахунків, які виявились без результатними. Майно за боржником відсутнє, нових відкритих рахунків немає, на відкритих рахунках кошти відсутні.
За повідомленням Державної міграційної служби України від 24.05.2023 року, ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_2 , дата видачі 14.03.2019 рік, строк дії до 14.03.2029 року, орган видачі 2301.
05.08.2024 року, на запит державного виконавця, Державною прикордонною службою України повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , за період з 25.04.2023 року по 05.08.2024 рік, неодноразово перетинала державний кордон України.
Викладені обставини підтвердженні копією виконавчого провадження.
Таким чином, державним виконавцем було здійснено ряд необхідних виконавчих дій з метою розшуку боржника та його доходів, розшуку самого боржника, а отже проведені всі необхідні виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», які виявилися без результатними.
Впродовж здійснення виконавчого провадження було встановлено, що боржник поштову кореспонденцію не отримує, ухиляється від виконання зобов`язань покладених на неї рішенням суду та має можливість для перетину кордону України. У разі її виїзду за кордон та не повернення в Україну буде ускладненим або неможливим виконання рішення суду.
Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.
Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Стаття 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачає можливість тимчасової відмови громадянину України у видачі паспорту та виїзді за кордон у разі якщо: діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.
Як зазначено у листі Верховного суду України від 01.02.2013 р. «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» у судовій практиці постає питання про визначення поняття «ухилення» боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, оскільки в Законі України «Про виконавче провадження» його значення не розкрито.
Статтею 76 зазначеного Закону передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону. Разом з тим чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.
У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.
Отже, з огляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у Законі України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.
Згідно Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізовувати свої права і обов`язки у виконавчому провадження самостійно або через представників. Повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.
Як вбачається з матеріалів справи, з моменту винесення рішення суду боржник не бажає добровільно, навіть частково сплатити заборгованість, а враховуючи відсутність доходів та майна, відповідно, не має іншого дієвого способу ніж тимчасового обмеження у виїзді за кордон боржника.
Згідно зі ст.441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Відповідно до п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Відповідно до листа Міністерства юстиції України, Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 травня 2008 року № 25-32/463 аналіз норм чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», свідчить про те, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, причому питання щодо такого обмеження вирішується судом.
Згідно з п.5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Отже, наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням іншого органу (посадової особи), є підставою для обмеження його права виїзду за межі України.
Крім того, відповідно до ч.1, 3 ст.441 ЦПК України (в чинній редакції) тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.
Таким чином, із системного аналізу вищезазначених норм вбачається наявність правових підстав для задоволення подання державного виконавця щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за кордон.
Керуючись ст.ст. 260, 441 ЦПК України, суд,
Подання старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Робота Анни Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л. О. Варнавська