КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними,

в с т а н о в и в:

На розгляді Печерськогорайонного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

21 січня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Бережна А.С. подала клопотання про призначення у справі психологічної експертизи дитячо-батьківських відносин, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_1 до матеріалів справи додано копії Консультаційних висновків психолога Меркотан А.І. та психолога Розумної А.С. , на які вона посилається як на доказ того факту, що саме діти не бажають спілкуватись з батьком.

В свою чергу ОСОБА_2 було надано суду висновок фахівця - доцента кафедри теоретичної та консультативної психології Українського державного університету імені М. Драгоманова, доктора психологічних наук, практичного психолога Попелюшко Р.П. щодо оцінки Консультативного висновку лікаря-психолога, наданого приватною клінікою в особі фізичної особи Меркотан А.І . Відповідаючи на поставлені питання, Попелюшко Р.П. зазначив, що консультаційні висновки лікаря-психолога Меркотан А.І. не містять ніякого узагальненого висновку, який би давав чітке розуміння щодо відносин дітей з батьком та рекомендації щодо вибудови подальших стосунків між дітьми та батьками та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Таким чином, на думку позивача, доводи відповідачки про небажання дітей спілкуватись з батьком потребують більш досконалого вивчення і консультації фахівця з дитячої психології, чи є це небажання дітей спілкуватись з батьком, чи є це навіюванням, маніпуляцією зі сторони матері. З точки зору психології, як науки - маніпулювання є формою психологічного насилля. З метою повного і всебічного з`ясування обставин справи, для з`ясування справжніх дитячо-батьківських стосунків і наявності впливу батьків на думку та поведінку дітей, за для прийняття рішення по суті справи в найкращих інтересах дітей, з`явилась необхідність проведення психологічної судової експертизи дитячо-батьківських відносин.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року клопотання задоволено.

Призначено у справі психологічну експертизу дитячо-батьківських відносин, проведення якої доручено Незалежному інституту судових експертиз, а на вирішення експертів поставлено наступні питання:

- Які індивідуально-психологічні особливості має батько та мати?

- Який характер виховної поведінки батька та матері по відношенню до дитини (кожної окремо)?

- Які індивідуально-психологічні особливості має малолітня дитина ОСОБА_6 ?

- Які індивідуально-психологічні особливості має малолітня дитина ОСОБА_7 ?

- Який психоемоційний стан малолітньої дитини ОСОБА_8 на даний час? З чим саме пов`язані його актуальні емоційні переживання?

- Який психоемоційний стан малолітньої дитини ОСОБА_7 на даний час? З чим саме пов`язані його актуальні емоційні переживання?

- Яким чином особливості виховної поведінки кожного з батьків впливають на емоційний стан, психологічний розвиток та відчуття благополуччя дитини ОСОБА_8 ?

- Яким чином особливості виховної поведінки кожного з батьків впливають на емоційний стан, психологічний розвиток та відчуття благополуччя дитини ОСОБА_7

- Чи відмічаються ознаки негативного впливу на психічний розвиток дитини ОСОБА_8 на даний час, в чому саме вони проявляються?

- Чи відмічаються ознаки негативного впливу на психічний розвиток дитини ОСОБА_7 на даний час, в чому саме вони проявляються?

- Яке ставлення дитини ОСОБА_8 до матері та батька? До кого з батьків більш прихильна дитина? Як проявляється прихильність до кожного з батьків?

- Яке ставлення дитини ОСОБА_7 до матері та батька? До кого з батьків більш прихильна дитина? Як проявляється прихильність до кожного з батьків?

- Які відкриті та приховані побажання дитини ОСОБА_8 щодо місця проживання та спілкування з кожним із батьків?

- Які відкриті та приховані побажання дитини ОСОБА_7 щодо місця проживання та спілкування з кожним із батьків?

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Надано експертам для проведення експертизи копії матеріалів цивільної справи, а за клопотанням експертів - додаткові документи.

Дату, час і місце проведення експертного дослідження малолітньої дитини експерту узгодити з батьками, адреси і засоби зв`язку яких зазначені в матеріалах цивільної справи.

Зобов`язано ОСОБА_1 взяти безпосередню участь та забезпечити участь дітей, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у проведенні психологічної судової експертизи дитячо-батьківських відносин.

Роз`яснено учасникам, що з дозволу експерта участь у проведені даного експертного дослідження малолітньої дитини мають право приймати обоє батьків.

Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_2 з одночасним роз`ясненням йому положення статті 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для вирішення спору між сторонами і встановлення обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог і заперечень, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, а саме у галузі психології, тому у справі слід призначити судову психологічну експертизу, проведення якої доручити експертам Незалежного інституту судових експертиз.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Іщенко Г.М. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуальногоправа, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначила, що у суду першої інстанції не було підстав задовольняти клопотання ОСОБА_2 про призначення судової психологічної експертизи.

Наголошує на тому, що предметом цього спору є встановлення графіку та способу участі батька в житті дітей (за присутності матері чи без її участі). Які спеціальні знання необхідні для вирішення такого спору у ухвалі не наведено, власне як і в заяві, поданій позивачем.

ОСОБА_1 до свого відзиву долучено Консультативні висновки психологів Меркотан А.І. та Розумної А.С. , що надавалися як доказ піклування про психологічне здоров`я дітей. Жоден психолог (експерт) не надасть висновку про небажання дитини спілкуватися чи бачитися із одним з батьків чи з іншими особами. Надані документи також не містять таких відомостей і не є належними й допустимими доказами неприязного відношення дітей до батька.

При вирішенні питання про призначення експертизи в суді першої інстанції це не досліджувалось. Суд формально підійшов до питання дослідження обставин й не спростував в оскаржуваній ухвалі доводи про передчасність й недоцільність експертизи у розрізі предмету спору.

Також стверджує, що суд не надав можливості ОСОБА_1 поставити свої запитання перед експертом.

Відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу залишено судом апеляційної інстанції без розгляду у зв`язку з порушенням установленого порядку і строків на його подання.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідачки - адвокат Іщенко Г.М. підтримала подану апеляційну скаргу та просила задовольнити її вимоги.

Представник позивача - адвокат Бережна Я.С. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Третя особа явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила, тому колегія суддів дійшла висновку, що неявка представника Служби у справах дітей та сім`ї відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 у своєму позові просив встановити графік його зустрічей із дітьми ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які народились ІНФОРМАЦІЯ_1 , у такий спосіб, який передбачав можливість батька забирати дітей до себе на вихідні дні, проводити разом літній відпочинок та свята без присутності матері дітей - ОСОБА_1 .

У відзиві на вказану позовну заяву ОСОБА_1 зазначила, що заперечує проти такого графіку зустрічей дітей з батьком, а саме з правом ночівлі дітей у батька, виходячи з того, що спосіб життя ОСОБА_2 є ненадійним і безвідповідальним, як для батька малолітніх дітей. Щодо спільного відпочинку дітей та святкування свят, ОСОБА_1 заперечувала, посилаючись на небажання дітей через натягнуті відносини із батьком.

Пред`явивши зустрічний позов, ОСОБА_1 запропонувала інші способи участі батька у вихованні дітей, а саме лише у присутності матері. Підставами свого позову зазначила наявність у ОСОБА_2 агресивних схильностей, нестабільної поведінки та кримінальних проваджень, небажання дітей залишатися з батьком, а тому залишення дітей з батьком на ніч не матиме позитивних наслідків, а навпаки може негативно вплинути на емоційний стан, психічний розвиток та загальний стан здоров`я дітей.

Також на підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 надала до суду консультативні висновки психолога, який працював з дітьми сторін. В цих висновках наведено відношення дітей до батька, яке було встановлено внаслідок бесіди з дітьми.

На спростування цих обставин, а саме того, що негативна думка дітей щодо батька сформована внаслідок впливу матері, а не внаслідок саме дій батька, ОСОБА_2 заявив клопотання про призначення судової психологічної експертизи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положення цього конституційного принципу закріплені у статтях 12, 13 ЦПК України, якими встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин другої, третьої статті 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Статтею 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

У відповідності до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Згідно із пунктами 6.1, 6.3, 6.4 Науково-методичної рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень об`єктом психологічної експертизи є психічно здорові особи (підозрюваний, обвинувачений, підсудний, виправданий, засуджений, свідок, потерпілий, позивач, відповідач: малолітні; неповнолітні; дорослого та похилого віку). Психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки. Основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновки експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

Так, судово-психологічна експертиза в галузі цивільного судочинства обов`язково застосовується у випадках визначення місця проживання дитини, порядку участі у вихованні батька, який проживає окремо, доцільності усиновлення, позбавлення чи обмеження батьківських прав, поновлення в батьківських правах, встановлення опіки та піклування тощо для встановлення реального ставлення та прихильності дитини до кожного з батьків (чи опікунів), впливу особистісних якостей батьків чи опікунів, їх реального ставлення до дитини, стилю виховання та інших психологічних чинників на всебічний розвиток дитини. Вирішення такого роду запитань може бути досягнуто тільки за допомогою використання спеціальних психологічних знань та проведення судово-психологічної чи комплексної експертизи, оскільки для прийняття правильного рішення буває недостатньо наявних у справі доказів, а відповіді дитини не завжди полегшують вирішення спору.

Стаття 171 СК України закріплює, що дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Проте, озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про місця проживання дитини і визначення способу участі одного з батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною з огляду на те, що думка дитини не завжди може відповідати її інтересам та може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї.

У постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 727/3856/18 наголошено, що враховуючи думку дитини, суди повинні розуміти, що малолітня дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих, а також враховувати всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини (зокрема, дитина тривалий час проживає з матір`ю, яка чинить перешкоди в спілкування батька з дочкою, що призвело до такого негативного наслідку, як втрата сталих емоційних зв`язків батька та дитини).

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи та характер спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання сторони позивача про призначення у справі судової психологічної експертизи дитячо-батьківських відносин, оскільки без залучення спеціальних знань у галузі психології неможливо буде встановити дійсні обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

На вирішення експертизи поставлені питання, які нададуть суду можливість встановити індивідуально-психологічні характеристики батьків, дійсні взаємовідносини між дітьми та батьками і причини таких взаємовідносин, чинників, які впливають на ці відносини і з врахуванням цього прийняти чи відхилити доводи сторін щодо способів участі батька у вихованні дітей.

Вказані обставини є суттєвими під час розгляду даної справи, у зв`язку з чим виникла необхідність в призначенні судом незалежної судово-психологічної експертизи, що сприятиме якнайкращому забезпеченню та урахуванню інтересів дітей.

Отже, досліджуючи сукупність передбачених частиною першою статті 103 ЦПК України обставин, за яких суд призначає експертизу, колегія суддів зазначає, що обставини даного спору, з урахуванням змісту постановлених перед експертом питань, доводів первісної та зустрічної позовної заяви, відзивів на них та принципу змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд, вимагають залучення фахівця, який має спеціальні знання у певній галузі, а висновок експертизи не буде мати для суду наперед встановленого значення, оскільки оцінюється у сукупності з іншими доказами у справі (стаття 110 ЦПК України).

Колегія суддів не може погодитись із доводами ОСОБА_1 щодо того, що для встановлення графіку участі батька у спілкуванні та вихованні дітей немає необхідності призначати психологічну експертизу. При цьому колегія виходить з того, що заперечення відповідачки щодо запропонованого ОСОБА_2 графіку полягають саме в тому, що запропонований позивачем графік не враховує емоційне відношення дітей до батька та індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_2 . Отже, ці обставини безпосередньо входять до предмета доказування в цій справі.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що суд не надав їй можливості поставити свої запитання експерту, то ці доводи також не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, на клопотання ОСОБА_2 від 21 січня 2024 року про призначення експертизи від ОСОБА_1 19 лютого 2024 року надійшло заперечення, в якому не йшлося про її бажання поставити перед експертами додаткові питання, з яких має бути проведена психологічна експертиза.

Водночас ухвала суду про призначення вказаної експертиза була постановлена лише 20 травня 2024 року, проте до цього часу будь-яких клопотань ОСОБА_1 стосовно поставлення перед експертами додаткових питань, або обрання іншої експертної установи не надходило.

Судом першої інстанції було створено рівні можливості учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав, що є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін, в судових засіданнях забезпечено можливість сторонам та їх представників висловити свої побажання, думки та/або заперечення щодо призначення психологічної експертизи, які взяті до уваги під час визначення судом питань, з яких має бути проведена відповідна експертиза.

За таких обставинколегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, ухвала суду першої інстанції щодо призначення у даній справі судової експертизипостановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У такому разі розподіл судових витрат у вигляді сплаченого відповідачкою судового збору за подання апеляційної скарги не проводиться згідно зі статтями 141, 382 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року про призначення у даній справі психологічної експертизи залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній