Справа № 212/5947/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участю секретаря судового засідання Білої А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Криворізької міської ради, у якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на домоволодіння, яке складається х житлового будинку загальною площею 69,6 кв.м, житловою площею 41,6 кв.м, літньої кухні «Б», вбиральні «Д», гаража «Ж», водоколонки «І», замощення ІІ, огорожі № 1,2, розташоване на забудованій земельній ділянці площею 181,6 кв.м, загальна площа земельної ділянки 586 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що зазначене домоволодіння перебувало у спільній сумісній власності батьків позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як таке, що набуте під час шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилася спадщина у виді 1/2 частини домоволодіння, яку фактично прийняла його дружина відповідно до ст. 549 ЦК України в ред.1963 року і яку вона за життя не оформила свої спадкові права. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з вищезазначеного домоволодіння, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння свідоцтва про право власності, позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, і вона вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 13 червня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.

09 липня 2024 року від представника відповідача Криворізької міської ради надійшло клопотання про розгляд справи за участю представника виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, який представляє інтереси Криворізької міської ради.

09 липня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 22 липня 2024 року.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, у наданій письмовій заяві просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача виконавчого комітету Покровської районної в місті ради, який представляє інтереси Криворізької міської ради, ОСОБА_4 до суду не з`явився, надав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, просить прийняти рішення згідно з чинним законодавством та з урахуванням зібраних доказів по справі.

Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за наявними в ній доказами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

З досліджених судом письмових доказів встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_5 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 1953 року (а.с. 28-30).

Відповідно до довідки КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР від 07.02.2024 № 207949, станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване на праві приватної власності в реєстровій книзі № 200, сторінка 218 на ім`я ОСОБА_6 (російською мовою) на підставі свідоцтва про право власності, виданого районним відділом комунального господарства виконавчого комітету Жовтневої районної ради трудящих депутатів м. Кривого Рогу згідно з рішенням виконавчого комітету районної Ради народних депутатів № 78 від 31.03.1965р., акт прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затверджений рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної Ради депутатів трудящих № 353 від 01.10.1974 (а.с. 27).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 05 липня 2023 Покровським відділом ДРАЦС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 29 березня 2023 Покровським відділом ДРАЦС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 8).

З копії постанови приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ткаченко Л.Б. від 02.07.2024 вбачається, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем була його дружина ОСОБА_2 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

Вказаною постановою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 на житловий будинок у зв`язку з тим, що спадкоємиця не надала правовстановлюючих документів на вищезазначений будинок (а.с. 48).

Відповідно до копії інвентарної справи на будинок АДРЕСА_1 , власником зазначеного будинку зазначений ОСОБА_3 , усі зміни до плану будинку та надвірних споруд протягом 1974-1984 років вносилися на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 14-18).

З копії технічного паспорту та проведеної інвентаризації від 11 березня 2024 року вбачається, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 складається з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 69,6 м2, житловою площею 41,6 м2, літньої кухні «Б», погрібу «В», вбиральні «Д», гаражу «Ж», водоколонки «І», замощення «ІІ», огорожі №1,2 (а.с. 20-26).

Відповідно до вимог статті 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняти її.

Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мали у власності домоволодіння, яке набуто ними під час шлюбу, після смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_2 , яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, за життя не оформила своїх спадкових прав.

Крім того, судом встановлено, що правовстановлюючий документ, на підставі якого було проведено реєстрацію права власності нерухомого майна за ОСОБА_3 втрачений і відповідно до рішення виконавчого комітету Покровської районної в місті Ради від 17.04.2024 № 416 видати його дублікат не надається можливим у зв`язку з відсутністю архівних матеріалів, а саме розпорядчих документів, на підставі яких було видано свідоцтво (а.с. 12).

З мотивованої постанови нотаріуса вбачається, що саме відсутність оригіналу правовстановлюючого документу унеможливило видачу позивачу свідоцтва на спадщину за законом, тобто оформлення своїх спадкових прав належним чином у позасудовому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Практика Європейського суду з прав людини застосовує принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема, й у питаннях захисту права власності. Цей принцип закріплений і у частині 3 статті 2 ЦПК України.

Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві.

Цивільний процесуальний кодекс України у статті 1 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. ОСОБА_2 за життя не оформила (відновила) правовстановлюючий документ на належне їй домоволодіння, тоді як ОСОБА_1 , будучи єдиним спадкоємцем, виявила бажання прийняти спадщину у зв`язку з чим звернулася до нотаріальної контори, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

З урахуванням положень ст. 8 Конституції України щодо верховенства права, та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року), а також зважаючи на те, що при визнанні за позивачем права власності на спадкове майно не порушуються права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов обґрунтований та доведений, а тому вважає за можливе його задовольнити.

Водночас, суд не знаходить підстав для викладення у резолютивній частині саме таке формулювання позовної вимоги, яке зазначене у прохальній частині позову, а саме в частині зазначення розташування домоволодіння на земельній ділянці з визначенням її площі у розмірах вказаних у позові, за відсутності в матеріалах справи документального підтвердження.

Оскільки Криворізька міська рада у даній справі є належним відповідачем, однак права позивача за цим позовом не порушувала, не невизнавала та не оспорювала, а лише висловила свою позицію щодо заявлених позовних вимог по суті, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при подачі позову розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 11, 15, 16, 1216-1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 77-83, 89, 95, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 69,6 м2, житловою площею 41,6 м2, літньої кухні «Б», погрібу «В», вбиральні «Д», гаражу «Ж», водоколонки «І», замощення «ІІ», огорожі №1,2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Криворізька міська рада, , юридична адреса: 50101, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1.

Повний текст рішення складений та підписаний 22 липня 2024 року.

Суддя: О. В. Колочко