Дата документу 17.07.2024
Справа № 501/1076/24
17 липня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі головуючого - судді Петрюченко М.І.
за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за
третя особа: Одеська товарна біржа
предмет та підстави заяви: про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним,
постановив ухвалу про наступне та
І. Виклад позиції позивача та відповідача.
Позов мотивований тим, що 04.08.1997 між ОСОБА_5 та відповідачами: ОСОБА_2 , яка діяла від себе особисто та від імені і в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на Одеській ОСОБА_5 було придбано квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 37,3 кв.м, житловою площею 20,2 кв.м.
Всі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами договору були виконані в повному обсязі, ОСОБА_5 передав кошти відповідачам в розмірі 7 497,00 грн., а відповідачі передали йому ключі і він вселився у дану квартиру.
ОСОБА_5 зареєстрував своє право власності на квартиру АДРЕСА_2 технічної інвентаризації і приватизації житлового фонду виконавчого комітету Іллічівської міської ради народних депутатів Одеської області 08.04.1998.
Власником квартири був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
01.11.2022 приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М. було відкрито спадкову справу 372/2022 після смерті ОСОБА_5 . Спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, та не відмовлявся від спадщини є його онук позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.
Спадкове майно складається з квартири АДРЕСА_2 .
На момент укладення зазначеного Договору купівлі - продажу нерухомого майна діяв Закон України «Про товарну біржу», згідно якого даний договір купівлі-продажу нерухомого майна подальшого нотаріального посвідчення не потребував.
З ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 27.03.2024 вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На сьогоднішній день позивач бажаю привести форму даного договору у відповідність з чинним законодавством, а відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення зазначеної угоди, а тому він змушена з даною заявою звернутись до суду за захистом своїх прав.
Відповідачі відзив на позов не надали.
Від третьої особи пояснення не надходили.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач в позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.5).
Відповідачі в судове засідання не з`являлись, були належним чином сповіщені про день і час судового розгляду справи, про причини неявки не повідомили.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день і час судового розгляду справи сповіщена належним чином сповіщені, про причини неявки не повідомила.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 20.03.2024 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.29).
Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 27.03.2024 позов залишено без руху (а.с.36-38).
Заявою від 28.03.2024 позивачем усунено недоліки в повному обсязі (а.с.40).
29.03.2024 до суду надійшла уточнена позовна заява (а.с.41-45).
Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 29.03.2024 відкрито провадження у справі (а.с.68-69).
Оскільки відповідачі, третя особа були належним чином повідомлені про судовий розгляд справи (стаття 128 ЦПК), відзиву на позов не подали, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 04.08.1997 між ОСОБА_5 та відповідачами: ОСОБА_2 , яка діяла від себе особисто та від імені і в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на Одеській ОСОБА_5 було придбано квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 37,3 кв.м, житловою площею 20,2 кв.м.
Всі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами договору були виконані в повному обсязі, ОСОБА_5 передав кошти відповідачам в розмірі 7 497,00 грн., а відповідачі передали йому ключі і він вселився у дану квартиру.
ОСОБА_5 зареєстрував своє право власності на квартиру АДРЕСА_2 технічної інвентаризації і приватизації житлового фонду виконавчого комітету Іллічівської міської ради народних депутатів Одеської області 08.04.1998.
Власником квартири був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
01.11.2022 приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М. було відкрито спадкову справу 372/2022 після смерті ОСОБА_5 . Спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, та не відмовлявся від спадщини є його онук позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.
Спадкове майно складається з квартири АДРЕСА_2 .
На момент укладення зазначеного Договору купівлі - продажу нерухомого майна діяв Закон України «Про товарну біржу», згідно якого даний договір купівлі-продажу нерухомого майна подальшого нотаріального посвідчення не потребував.
З довідки відділу реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.35).
Правочин обома сторонами повністю виконаний, продавцями була звільнена квартира та вони знялися з реєстраційного обліку, передали ключі.
V. Оцінка Суду.
У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.
У відповідності до п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року №435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Оскільки договір купівлі-продажу було укладено у 1997 році, до нього застосовуються положення Цивільного кодексу в редакції 1963 року, що діяли на момент укладення договору.
Положеннями ст.47 ЦК (в редакції 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Статтею 48 ЦК (в редакції 1963 року) передбачено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі порушує особисті або майнові права неповнолітніх дітей.
По недійсній угоді кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах. Якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.
У відповідності до вимог ст.224 ЦК (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 227 ЦК (в редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 27 цього Кодексу).
Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
З положень ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Враховуючи те, що на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства за спільною згодою сторін, умови договору сторонами повністю виконано, право власності Покупців на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до діючого на момент укладення договору законодавства, суд вважає, що позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу майна, зареєстрований на товарній біржі підлягають задоволенню.
Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст.6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).
Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.
Керуючись ст.ст.3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, Суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа: Одеська товарна біржа) про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним - задовольнити повністю.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільного-процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення виготовлено 17.07.2024.
Суддя Іллічівського міського суду
Одеської області М.І.Петрюченко