СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14473/24

пр. № 2-о/759/755/24

22 липня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Єросової І.Ю.,

при секретарі судових засідань Шило М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 (АДРЕСА_3) про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2024 р. ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 строком на шість місяців, яким просить визначити наступні тимчасові обмеження його прав: заборонити перебувати в місці проживання (перебування) з ОСОБА_1 ; заборонити наближатися на відстань ближче 100 м. до місця проживання ОСОБА_1 ; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особиста та через третіх осіб; заборонити особисто та через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; заборонити спілкуватись з постраждалою дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування заяви вказує на її перебування з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який зараз у процесі розірвання. Протягом спільного проживання з ОСОБА_2 останній вчиняв сварки, виловлювався нецензурною лайкою, принижував, застосовував до заявниці фізичне та психологічне насильство навіть у присутності дитини. Незважаючи на винесення термінового заборонного припису, починаючи з 2021 р. по теперішній час ОСОБА_2 порушує його та здійснює психологічне та фізичне насильство щодо заявниці. З метою захисту життя та здоров`я, а також інтересів дитини, заявниця вимушена звернутись до суду із вказаною заявою.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

Заявниця у судове засідання не з`явилась, своєю заявою просить проводити розгляд справи за її відсутності.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином у відповідності до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Однак, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Зважаючи на ст. 350-5 ЦПК України, враховуючи обмежений строк розгляду справ щодо видачі обмежувального припису, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

11.08.2020 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який зареєстровано Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та складено актовий запис №625.

Згідно свідоцтва про народження, виданого Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 . Батьком дитини вказано ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .

03.10.2023 р. Святошинським УП ГУНП у м.Києві встановлено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку із вчиненням ним домашнього насильства стосовно потерпілої особи ОСОБА_1

26.06.2024 р. Святошинським УП ГУНП у м.Києві встановлено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку із вчиненням ним домашнього насильства стосовно потерпілої особи ОСОБА_1 .

Відповідно до розділу IV глави 13 ЦПК України судом здійснюється розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Зважаючи на ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокрема, особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

У ст. 350-3 ЦПК України визначено, що заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Як визначено п. 3, 6, 7, 8 та 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - 1) подружжя; 2) колишнє подружжя.

Як встановлено із матеріалів справи та не оспорювалось у судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Приписами частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зауважує, що оцінка ризиків проводиться за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства визначаються за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

При вирішенні питання щодо застосування обмежувального припису суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства оцінює пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису надає оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішує питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечення недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі N 640/23804/18, від 02 вересня 2020 року у справі N 635/4854/19-ц, від 24 лютого 2021 року у справі N 570/2528/20, від 17 листопада 2021 року у справі N 755/937/21.

Проаналізувавши наявні у справі докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити, оскільки стосовно ОСОБА_2 неодноразово виносився терміновий заборонний припис за вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 . Орім того, ОСОБА_2 порушив приписи термінового заборонного припису стосовно нього, що також свідчить про наявність ризику продовження у майбутньому вчинення домашнього насильства.

За таких обставин, є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними.

В силу положень ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 24,26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" ст. ст. 263, 265, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 (АДРЕСА_3) про видачу обмежувального припису, задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , строком на шість місяців, із забороною:

- перебувати в місці проживання (перебування) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- наближатися на відстань ближче 100 м. до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб;

- особисто та через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Про видачу або продовження обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Єросова