441/959/24 2/441/481/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11.10.2024 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Малахової-Онуфер А.М.

за участю секретаря судового засідання Лихоносової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Городоцької міської ради Львівської області, Львівської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 09.04.2024 звернулися в суд з позовом до Городоцької міської ради Львівської області, Львівської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання недійсним розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів № 27 від 25.01.2002 в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 2, 3262 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Городоцької міської ради Львівської області, визнання недійсним Державного акта серія ІV-ЛВ № 046704 на право приватної власності на землю від 25.01.2002 та скасування його реєстрації в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №242, визнання по за кожною права на землю (середню земельну частку) площею 3, 11 га, що на території Городоцької міської ради Львівської області, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 147054 від 17.03.1996 за реєстровим № 142, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання права власності по 3/6 частині, за кожною, житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мотивуючи тим, що звернулися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , однак їм відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю серія ІV-ЛВ № 046704 Городоцькою райдержадміністрацією на ім`я померлої ОСОБА_3 виданий 25.01.2002, тобто після смерті останньої, а відтак земельна ділянка не входить до складу спадщини, що спадщину після смерті матері прийняв, проте спадкових прав не оформив також брат ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , інше. Просили позов задовольнити.

Ухвалою судді від 15.04.2024 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с. 32).

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у заяві від 26.09.2024 вимоги підтримали, просили про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 105).

Представник відповідача Городоцької міської ради Львівської області міський голова ОСОБА_5 у клопотанні від 26.06.2024 вимоги не заперечив, просив про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 49-50).

Т.в.о. голови Львівської районної державної адміністрації Львівської області А.Ковальський, як представник відповідача, у клопотанні від 23.04.2024 просив про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 40).

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. 4, 12, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Із копій свідоцтв про народження серія НОМЕР_1 , серія ЯС №010602 та серія НОМЕР_2 , копій свідоцтв про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 та серія НОМЕР_4 видно, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 9-10).

Згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 147054 від 17.03.1996, виданого на підставі рішення Городоцької районної ради народних депутатів № 84 від 22.04.1995, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 при житті належало право на середню земельну частку (пай) площею 3, 11 га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що на території Городоцької міської ради Львівської області (а.с. 18).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що убачається із копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 (а.с. 11).

Із довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 55 від 28.02.2023 убачається, що ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 значилася зареєстрованою та проживала разом з сином ОСОБА_4 на АДРЕСА_1 , який в порядку ст. 548, 549 ЦК УРСР фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 (а.с. 12).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської області за заявами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 15.09.2000 заведено спадкову справу № 642/2000, а 10.12.2005 останнім видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майновий пай в розмірі 3806 грн. в майні ССГ «Городоцька» м. Городка Городоцького району Львівської області, в рівних частинах кожному (а.с. 61-102).

Окрім цього, як убачається із копії спадкової справи №642/2000 заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , 24.11.2023 Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської області ОСОБА_2 та ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , кожній (а.с. 61-102).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 22).

Згідно довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 60 від 28.02.2024, ОСОБА_4 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 значився зареєстрованим та проживав один в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75669636 від 02.02.2024, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 23).

28.02.2023 державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області Шараварою В.В., позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/3 частину, кожній, земельної ділянки площею 2, 3262 га, що на території Городоцької міської ради Львівської області, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серія ІV-ЛВ № 046704 виданий Городоцькою райдержадміністрацією Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_3 25.01.2002, тобто після смерті спадкодавця (а.с. 19).

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Із матеріалів справи убачається, що 25.01.2002 головою Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано Державний акт серія ІV-ЛВ № 046704 на право приватної власності на землю площею 2, 3262 га призначену для ведення товарного сількогосподарського виробництва, що на території Городоцької міської ради, на підставі розпорядження № 27 від 25.01.2002, тобто майже через два роки після смерті спадкодавця (а.с. 13-17).

Державний акт серія ІV-ЛВ № 046704 від 25.01.2002 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під № 242 (а.с. 13 зворот).

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 3 вищеозначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до глави 16 Цивільного Кодексу України правочин може бути визнано недійсним з підстав, визначених законом. У разі визнання недійсним правочину може бути визнано недійсним і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 Цивільного Кодексу України, статті 15 Цивільного процесуального Кодексу України (2004 року), статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце в разі їх видання з порушенням вимог закону, всупереч рішенням чи угодам. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, ураховуючи, що розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів № 27 від 25.01.2002 і Державний акт серія ІV-ЛВ № 046704 на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_3 від 25.01.2002, видані після смерті спадкодавця, а отже в порушення вимог закону, суд визнає недійсними розпорядження в частині передачі в натурі у приватну власність ОСОБА_3 землі (середньої земельної частки), що на території Городоцької міської ради Львівської обласі та Державний акт серія ІV-ЛВ № 046704, а також скасовує запис в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під №242.

Разом з цим, із матеріалів справи убачається, що 17.03.1996 на ім`я ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації № 84 від 22.04.1995, видано Сертифікат серія ЛВ № 147054 на землю (середню земельну частку), що зареєстрований у Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 142 (а.с. 18).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

З огляду на вищенаведене, а також ураховуючи фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин і досліджені судом під час розгляду справи докази, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 при житті набула право на землю (середню земельну частку) площею 3, 11 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що на території Городоцької міської ради Львівської області, згідно Сертифікату серія ЛВ № 147054, а отже, таке право є об`єктом прав та обов`язків, що входить до складу спадщини, яку, у відповідності до положень ст. 549 Українсько РСР по 1/3 частині при житті прийняли ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , кожен, відтак є підстави для визнання за позивачами права на землю (середню земельну частку) згідно означеного Сертифікату, і зокрема по 1/3 частині, за кожною, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підстав для визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) по 1/2 частині, за кожною, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з огляду на вищенаведені обставини, суд не вбачає.

Що стосується визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права власності на 3/6 частини, за кожною, житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша, друга статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із частиною першою і другою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 60 від 28.02.2024, ОСОБА_4 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 значився зареєстрованим та проживав один в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Доказів про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як спадкоємці другої черги, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 брата ОСОБА_4 прийняли спадщину і зокрема у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подали нотаріусу відповідну заяву, у справі немає, позивачами суду не подано.

Таким чином, ураховуючи фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин, а також досліджені під час розгляду справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про неприйняття ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 брата ОСОБА_4 , а відповідно і відсутність правових підстав для визнання за кожною права власності на 3/6 частину житлового будинку на АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. 4, 10, 89, 209, 247, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. 328, 373, 392, 1218, 1261, 1270 ЦК України, ст. 524, ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР, суд -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати недійсним розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів Львівської області № 27 від 25.01.2002 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 2, 3262 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Городоцької міської ради Львівської області.

Визнати недійсним Державний акт серія ІV-ЛВ № 046704 на право приватної власності на землю, виданий 25.01.2002 Городоцькою райдержадміністрацією Ради народних депутатів Львівської області про передачу ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки площею 2, 3262 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Городоцької міської ради Львівської області та скасувати в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю запис про державну реєстрацію права власності на означену земельну ділянку.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_6 , прож. на АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН: НОМЕР_7 , прож. на АДРЕСА_3 ) право по 1/3 частині, за кожною, на земельну частку (пай) від загальної площі 3, 11 га, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що на території Городоцької міської ради Львівської області згідно Сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 147054 від 17.03.1996 за реєстровим № 142, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я А.М.Малахова-Онуфер