Справа № 519/900/16-ц
2-п/519/9/24
У Х В А Л А

26.11.2024 року м. Південне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Барановської З.І., секретаря Гнатюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі №519/900/16-ц, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

У С Т А Н О В И В:

14.02.2017 заочним рішенням Южного міського суду Одеської області було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

10.07.2024 до суду надійшла заява від відповідача про скасування вищевказаного заочного рішення. Заява мотивована тим, що відповідач не була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, всі обставини викладені у позові не відповідають дійсності, суперечать інтересам дитини, яка хворіє та потребує постійного лікування та підтримуючих додаткових занять. В період розгляду справи відповідач перебувала за кордоном.

Заявник в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату і місце судового засідання, причина неявки до суду не відома, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила.

Відповідно до ч.1 ст.287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із положеннями ст.285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Отже, правовий аналіз ст.288 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Згідно матеріалів цивільної справи 14.02.2017 заочним рішенням Южного міського суду Одеської області було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. Зменшено розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_2 за рішенням Южного міського суду Одеської області від 29.04.2014 на користь ОСОБА_1 , щомісячно, на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до її повноліття, т.б. до 03.09.2028, з 1/4 до 1/6 частини. З набранням законної сили рішення виконавчий лист №519/378/14-ц від 12.05.2014 повернути до Южного міського суду Одеської області з закриттям виконавчого провадження.

Згідно заочного рішення суду та матеріалів цивільної справи в судове засідання 14.02.2017 відповідач не з`явилась, повідомлялась належним чином про дату і місце судового засідання. Також на день ухвалення даного рішення відповідач перебувала на території України.

Тобто відповідач не була позбавлена судом можливості брати участь в судовому засіданні та надавати докази на спростування позовних вимог.

Згідно із ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Водночас, суд дійшов висновку, що в заяві відсутні посилання на докази, які б мали істотне значення для справи та які б не були досліджені судом при ухваленні заочного рішення. Обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є, по суті, не згодою з ухваленим рішенням суду.

У відповідності до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, то за відсутності зазначених обставин у їх сукупності у суду відсутні правові підстави для скасування заочного рішення. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.277-278 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення по цивільній справі №519/900/16-ц.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі №519/900/16-ц, заінтересована особа ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про відмову з задоволенні заяви про перегляд заочного рішення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Южного міського суду

Одеської області З. І. Барановська