Провадження № 2/466/669/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

секретаря с/з Мошовська М.-О.П.

з участю відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Іваницького Я.В.

третьої особи (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину та за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

установив:

15.11.2023 ОСОБА_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про стягнення аліментів, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути кошти на утримання дитини ОСОБА_2 , 2005 року народження та стягувати їх з ОСОБА_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно з дня пред`явлення даного позову і до моменту закінчення навчання дитини на денній формі; відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України забезпечити негайне виконання вимог судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 24 листопада 1996року між нею та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі РАГСу міста Львова, актовий запис №2541.

Від спільного шлюбу у них є двоє дітей, одна дитина неповнолітня ОСОБА_2 ,2005 року народження, навчається на денній формі та на даний момент проживає разом зі нею.

12 квітня 2017 року згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова, шлюб між ними було розірвано.

Відповідач ухиляється від покладеного на нього і відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свою дитину.

Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, у новий шлюб, після розлучення з нею, не укладав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає.

Крім того, 08.12.2023 ОСОБА_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про стягнення аліментів, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на його користь аліменти в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу) за період часу з дня пред`явлення цього позову та до досягнення ним двадцяти трьох років; відмовити у задоволенні позовної заяви його матері ОСОБА_3 до його батька ОСОБА_1 про стягнення аліментів на його утримання; судові витрати розподілити в порядку встановленому законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 24.11.1996 року між його матір`ю ОСОБА_3 та його батьком ОСОБА_1 було укладено шлюб, під час перебування в якому, в них народилося двоє дітей: його сестра - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та він - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

В подальшому, згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12.04.2017 року у справі №466/1780/17, вищевказаний шлюб було розірвано. Після цього, його батьки разом зі ним фактично продовжили однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Таке фактичне спільне проживання тривало до 28.02.2022 року, коли його батька було призвано на військову службу у зв`язку з мобілізацією. Відправляючись на військову службу його батько залишив його матері свою пенсійну картку, на яку щомісяця приходила пенсія в розмірі приблизно 11 тис. грн. для того, щоб вона могла використовувати ці кошти на його утримання.

З середини 2023 року (приблизно наприкінці травня-початку червня) його мати почала зустрічатися з новим чоловіком. Внаслідок цього,його з нею відносини значно погіршились, його мати часто (по 3-4 дні на тиждень) не ночує вдома, вона перестала цікавиться сімейними справами та не бере участі в його вихованні, а кошти з пенсійної картонки батька, що призначалася для його утримання, почали в більшій частині використовуватися у її особистих цілях. Через це він неодноразово змушений був звертатися до батька за додатковими коштами для його потреб, які останній надсилав та продовжує надсилати йому на його банківську картку.

Станом на сьогодні він навчається у ВСП «Техніко-економічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» на денній формі навчання. Його навчання має тривати до 30.06.2025 року. З огляду на це, а також враховуючи, що в силу його віку та вищеописаних обставин справи у нього наявне бажання розпочати самостійне життя, переселитися окремо від батьків та особисто вирішувати усі пов`язані із таким самостійним життям фінансові питання, він потребує матеріальної допомоги у вигляді аліментів.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 17.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 21.05.2024 року два позови були лю"єднанні в одне провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, на адресу суду подала заяву про розгляд справи без її участі, та заначила, що підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його адвокат Іваницький Я.В. позовні вимоги ОСОБА_3 не визнали, позовні вимоги ОСОБА_2 визнали та не заперечували проти їх задоволення .

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_2 підтримав свої позовні вимоги, проти позовні вимог ОСОБА_3 заперечив та просив відмовити.

Заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, третьої особи, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 18.01.2006(а.с.4).

ОСОБА_2 проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 ,що не заперечували сторони в судовому засіданні.

Сторони розірвали шлюб 12 квітня 2017 р. відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Львова. (а.с.3)

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024рік», установлено у 2024 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, для дітей до 6 років: 2563,00грн.

Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відтак, при визначенні розміру аліментів, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, майновий стан сторін, розмір їх доходів, стан здоров`я дитини. Зважаючи на викладене, та, враховуючи в сукупності, те, що обов`язок утримання дитини покладено на обох батьків, те, що дитина проживає з матір`ю, те, що відповідач інших утриманців немає, є працездатний.

Тому, за таких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення,а саме, стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 16.11.2023 до 28 грудня 2024 року( до досягнення дитиною повноліття).

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у ВСП «Техніко-економічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» на денній формі навчання, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою від 08.11.2023 року №525.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу .

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_2 є підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 247, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 16.11.2023 до 28.12.2024( досягнення дитиною повноліття).

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, до завершення сином навчання, але не довше часу досягнення ним двадцяти трьох років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять коп.).

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ;

Третя особа (позивач): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 12.07.2024.

Суддя В. В. Свірідова