Справа № 953/5728/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.,

при секретарі- Веремійчик Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (, 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» 10.07.2023 року звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості кредитним договором №4701 від 20.12.2021 станом на 24.05.2023 в розмірі 103839,88 грн. та судових витрат з підстав не виконання умов договору відповідачем.

В обґрунтування вимог позову представник позивача посилається на те, що між АТ «ПУМБ» та відповідачем укладено договір комплексного банківського обслуговування №4701 від 20.12.2021, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 70000 грн. на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, строком на 24 міс, розмір комісії встановлено 3,99 %, зі схемою повернення кредиту рівними платежами. Споживач особисто підписав вказаний договір, яким підтвердив, що ознайомлений повністю з його змістом, умовами, тарифами. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 24.05.2023 виникла заборгованість в сумі 103839,88 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 67073,44 грн., 6,99 заборгованість по відсотках та 36759,45 грн заборгованість за комісією. Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному договору щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення АТ «ПУМБ» до суду із відповідним позовом.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 13.07.2023 року вказану справу було направлено за підсудністю до Васильківського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12.01.2024 вказана справа напралена за підсудністю до Київського районного суду м.Харкова.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 13.02.2024 року відкрито провадження у вказаній справі, яку постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін

04.04.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву представник посилався на те, що кошти за договором ним не сплачується через форс-мажорні обставини, а саме повномасштабне вторгнення рф на територію України, що не підлягає доведенню.

Представником позивача 18.04.2024 було надано відповідь на відзив, в якому представник наголошує, що відповідно до укладеного з відповідачем договору(п.7.2) при настанні форс-мажорних обставин клієнт та банк повинні повідомити один одного протягом 2 днів у будь-який доступний спосіб. Згідно п.7.4 ДКБО звільнення зобов`язаної сторони від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання будь-якого зобов`язання за договором не веде до звільнення цієї сторони від виконання нею всіх інших її зобов`язань.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Разом з позовною заявою подав заяву, зі змісту якої вбачається, що він не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, в поданому відзиві просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вподальшому просив відкласти розгляд справи для мирного врегулювання спору.

З урахуванням викладеного, а також строків розгляду даної справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача, з урахуванням його позиції, викладеної письмово. При цьому суд роз`яснює сторонам, що мирне врегулювання можливо на стадії виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 20.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, підписав паспорт споживчого кредиту, а також заяву №701 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, в якій зазначено всі умови кредитного договору, з якими відповідач ознайомився, погодився, що засвідчив власним підписом.

При укладенні Кредитного договору сторони керуються ч. 1ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зіст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями526,527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Відповідно дост. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник,який прострочив виконання грошового зобов`язання,на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргуз урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено перелік інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості, зокрема, про тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки; орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань із сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, що застосовуються чи стягуються у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а також про право кредитодавця та/або нового кредитора залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, просив стягнути загальний залишок заборгованості, який складається з тіла кредиту, заборгованості за комісією та відсотками.

Статтямит 13,81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з того, що у справах про стягнення кредитної заборгованості до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 548/15991/13-ц та постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 361/2385/18-ц.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №161/5267/20 викладена правова позиція, відповідно до якої доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018року №75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).

Отже, наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, може підтверджувати заборгованість відповідача ОСОБА_1 виданим кредитом. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та частково здійснював погашення кредитної заборгованості, що не заперечується відповідачем.

Згідно наданих до позову доказів, судом не вбачається зазначення будь-якого обґрунтування комісій за обслуговування кредиту за договором з відповідачем ОСОБА_1 . За таких обставин, дійсно є незрозумілим за які саме послуги було встановлено комісійні платежі за договорами, що саме означає «комісія за обслуговування кредитної заборгованості», при цьому щомісячно ОСОБА_1 були нараховані суми комісії 36759,45 грн.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Суд погоджується з посиланням відповідача, що позивачем не було надано повної інформації щодо нарахованих комісій та на практику Верховного суду, що застосовується в аналогічних справах, щодо визнання нікчемними умов договору, що суперечать Закону України «Про споживче кредитування».

Такі висновки суду узгоджується з висновками Об`єднаної палати Верховного суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21, щодо нікчемності положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту, відповідно до ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Оцінюючи докази, які надані позивачем, та заперечення проти позову відповідача, суд приходить до висновку, що АТ «ПУМБ» довів факт отримання відповідачем від банку кредитних коштів, існування між сторонами кредитних взаємовідносин та наявну заборгованість, розмір якої, згідно наданого до позову розрахунку станом на 24.05.2023 - 29160,71 грн. за тілом кредиту, та 6,99 грн за відсотками.

Відповідно заключних положень укладеного між сторонами договору комплексного банківського обслуговування №4701 від 20.12.2021, сторона договору , яка порушила зобов`язання звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що порушення сталося внаслідок впливу випадку або форс-мажорних обставин, що засвідчується Торгово-промисловою палатою України або її регіональними палатами.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами по даній справі витікають з договірних відносин, які є обов`язковими для виконання сторонами в повному обсязі та з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 29167,70 грн.

Згідно з ч.1ст.141ЦПК Україниз відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 751,82 грн., пропорційно до задоволеної частини позову(28%).

На підставі викладеного, керуючись ст..12,13,19,81,141,263-265,268,272,273-276 ЦПК України, ст.207,610,627-629,638,525,526,536,1048,1049,1050,1054 ЦК України,суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (, 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4) заборгованість станом на 24.05.2023 за договором №4701 від 20.12.2021 в сумі 29167,70 грн., з яких: 29160,71 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6,99 грн - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (, 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4) витрати по сплаті судового збору в сумі 751,82 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: