Справа № 182/7920/19
Провадження № 2-п/0182/34/2024
У Х В А Л А

Іменем України

25.11.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Паламарчук П.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 05.02.2020 року, ухваленого у справі № 182/7920/19 за позовом Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 року, ухваленим у справі № 182/7920/19 за позовом Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 15 262,86 (п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят дві грн. 86 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).

14.10.2024 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення від 05.02.2020 року. Про прийняття рішення він дізнався лише 01.10.2024 року після того, як його розрахункову картку було заблоковано. Після цього він знайшов дане рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Вважає, що воно підлягає скасуванню з наступних підстав.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.06.2020 року по справі №182/1032/20 він був визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , і, як наслідок, був знятий з реєстраційного обліку за адресою, куди приходили процесуальні документи від Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Крім того, позивач звернувся до суду 14.11.2019 року. В цей час ОСОБА_1 перебував за кордоном (в республіці Польща), що підтверджується даними його закордонного паспорту, згідно яких: 11.07.2018 року він перетнув кордон Україна-Польща у пункті пропуску Ургинів/Долгобучув, а повернувся тільки 12.01.2022 року. Саме тому він не міг знати про наявність справи в суді, та не мав можливості надати свої заперечення щодо зазначеної заборгованості та нарахованої суми відсотків.

Сторони в судове засідання не з`явились.

19.11.2024 року до канцелярії суду від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення без його присутності, наполягає на скасуванні заочного рішення (а.с.66).

Представник АТ «ПриватБанк» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення на їх юридичну адресу виклику в судове засідання та копії заяви про перегляд заочного рішення з додатками, про що свідчить поштове повідомлення, згідно якого відправлення вручено 14.11.2024 року (а.с. 65).

За відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи № 182/7920/19, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Отже, вказані обставини повинні існувати в сукупності.

Як вбачається в матеріалах справи, станом на 02.12.2019 року, тобто на момент відкриття провадження по справі №182/7920/19, ОСОБА_1 значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 з 31.05.2011 року, що підтверджується довідкою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.41). А тому заперечення відповідача в цій частині не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки копію рішення суду про визнання його втратившим право користування житлом відповідачем не надано, викладені в заяві факти належними доказами не підтверджено.

Одночасно з поданням даної позовної заяви, у письмовій формі представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.37).

Згідно ч.ч. 4,6 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з викладеного, враховуючи положення ч. 3 ст. 274 ЦПК України, категорію та складність вказаної справи, те, що ціна позову у вказаній справі не перевищувала ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, те, що справа не підлягала розгляду лише за правилами загального позовного провадження, суд прийшов до висновку про малозначність вказаної справи та про розгляд її у порядку спрощеного позовного провадження, про що 02.12.2019 року постановив відповідну ухвалу.

На виконання вимог ч. 5 ст. 272 ЦПК України, учасникам справи надіслано копії ухвали про відкриття провадження у справі в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а для відповідача і копію позовної заяви з додатками за адресою його реєстрації), про що свідчить конверт (а.с.44), який повернувся на адресу суду з поміткою ««В» інші причини».

Заочне рішення від 05.02.2020 року також було направлено відповідачу за відомою суду адресою його реєстрації , що підтверджується конвертом (а.с.52 ), який повернувся на адресу суду, як не вручений, за сплином терміну зберігання.

Твердження ОСОБА_1 про неможливість подання ним відзиву на позовну заяву, оскільки він до січня 2022 року перебував за кордоном та не знав про існування даної справи критично оцінюється судом, оскільки з 06.03.2023 року всі судові рішення з Електронного суду надходять і до мобільного застосунку «Дія», крім того, в цьому ж застосунку наявна інформація і про виконавчі провадження, відкриті відносно певної особи. Тобто, про наявність судового рішення ОСОБА_1 міг дізнатись із мобільного додатку «Дія».

Крім того, його посилання на те, що про існування судового рішення йому стало відомо лише 01.10.2024 року належними та допустимими доказами не підтверджено. Із заявою про перегляд заочного рішення до суду він звернувся лише 14.10.2024 року, але в прохальній частині не ставить питання щодо поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Скасування заочного рішення можливе за наявності обставин: поважні причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити суд; наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення.

Тобто, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що було вжито всі можливі та передбачені процесуальним законодавством заходи щодо повідомлення відповідача про існування судової справи, і перешкоди для ухвалення заочного рішення були відсутні.

Відповідачем не надано жодного доказу, який би спростував наявність стягнутої з нього суми заборгованості за спірним кредитом, не повідомлено жодних істотних обставин, які мають значення для вірного вирішення справи. Тобто, фактично заява про перегляд заочного рішення зводиться до того, що відповідач не згоден зі змістом рішення.

Встановлення факту правильного чи неправильного застосування судом першої інстанції матеріальних чи процесуальних норм при вирішенні справи належить до компетенції судів апеляційної інстанції.

Беручи до уваги, що відповідачем не зазначено доказів в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, та які мають істотне значення для правильного вирішення справи, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення, а отже, заяву про перегляд заочного рішення відповідача слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.280, 288 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 05.02.2020 року, ухваленого у справі № 182/7920/19 за позовом Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. В. Рунчева