Ухвала

14 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 335/7435/23

провадження № 61-10696ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 18 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання іпотеки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала

до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 18 червня 2024 року, повний текст якої складено

26 червня 2024 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу

(далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Касаційна скарга містить клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору до прийняття Верховним Судом постанови, в якому заявник вказала, що у зв`язку із проходження нею лікування її майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони за попередній календарний рік.

Керуючись статтею 136 ЦПК України та статтею 8 Закону України «Про судовий збір», касаційний суд доходить висновку про те, що для вирішення питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати на підставі пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» заявник повинна надати докази, які б підтверджували розмір її доходу.

Обставини, зазначені ОСОБА_1 , не є безумовними підставами для відстрочення сплати судового збору, оскільки заявником не надано суду касаційної інстанції доказів на підтвердження її реального майнового стану, який перешкоджає заявнику виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.

Заявником не доведено обставин, які б свідчили про наявність достатніх підстав для відстрочення сплати судового збору. Тому клопотання про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Варто зазначити, що відмова у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання позову, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(1 073,60 грн).

Тому за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2 147,20 грн (1 073,60*200%), про що надати відповідний документ або документ, що підтверджує підстави звільнення її від сплати судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Як вбачається зі змісту касаційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати рішення першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині вирішення двох позовних вимог (про визнання припиненою іпотеки і виключення записів про обтяження та іпотеку).

Проте за змістом оскаржуваних судових рішень ОСОБА_1 заявляла одну вимогу - визнати припиненою іпотеку квартири

АДРЕСА_1 за іпотечнним договором, укладеним 22 червня 2011 року ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Український Професійний банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Заявнику необхідно уточнити вимоги касаційної скарги, оскільки вона в суді першої інстанції не заявляла позовну вимогу про виключення записів про державну реєстрацію обтяжень та державну реєстрацію іпотеки: з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна (реєстраційний номер майна 5670874); з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи № 4433271 від 31 січня 2007 року та № 1350135

від 4 жовтня 2004 року; з Державного реєстру іпотек - записи про іпотеку № 1346501 від 1 жовтня 2004 року, № 1347202 від 1 жовтня 2004 року та

№ 4435044 від 1 лютого 2007 року.

За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України.

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 18 червня 2024 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання у встановлений судом строк іншої вимоги цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і підлягатиме поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко