УХВАЛА

23 липня 2024 року

м. Київ

справа № 760/13367/14-ц

провадження № 61-1639 сво 24

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Гулька Б. І., Крата В. І., Синельникова Є. В.,

Фаловської І. М., Червинської М. Є.,

розглянув справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: акціонерне товариство «Сенс Банк», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кісельова Віталіна Володимирівна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду

від 07 грудня 2023 року в складі колегії суддів: Мельника Я. С., Матвієнко Ю. О., Гуля В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та судових рішень судів першої, апеляційної

та касаційної інстанцій

У червні 2014 року публічне акціонерне товариство (далі -ПАТ) «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просило суд стягнути

з ОСОБА_1 на користь банка заборгованість за кредитним договором

від 06 листопада 2007 року № 800002599 в розмірі 6 626 371,50 грн, із яких: 5 819 591,91 грн - заборгованість по тілу кредиту, 806 779,59 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь

ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 06 листопада

2007 року № 800002599 в сумі 6 626 371,50 грн, а також судовий збір у сумі

3 654,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , відхилено. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року залишено

без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 08 липня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1

в особі представника ОСОБА_2 відхилено. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 17 березня 2015 року (провадження № 6-11806св15).

Короткий зміст заявлених вимог

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа від 21 січня 2015 року, виданого на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року про стягнення із нього на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості таким, що не підлягає виконанню (далі - виконавчий лист), у якій просив суд: зупинити виконання

за виконавчим листом; витребувати відповідні докази; визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року були задоволені позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк»

до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06 листопада 2007 року № 800002599 у сумі 6 626 371,50 грн.

У межах виконавчого провадження № 61851720 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кісельовою В. В. здійснюються примусові заходи щодо виконання зазначеного судового рішення про стягнення із нього коштів

у примусовому порядку, хоча вимоги кредитора фактично вже були задоволені шляхом позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, яким були забезпечені його зобов`язання за відповідним кредитним договором, - квартиру

АДРЕСА_1 .

При цьому зазначав, що рішенням державного реєстратора від 09 лютого

2019 року було зареєстроване право власності на вказану квартиру за відповідним банком, що підтверджується копією цього рішення та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На переконання заявника, з цього моменту його зобов`язання за відповідним кредитним договором слід уважати припиненими.

Проте він не знає, з яких причин у подальшому акціонерне товариство (далі - АТ) «Альфа-Банк», правонаступник ПАТ «Альфа-Банк», 31 травня 2019 року подало державному реєстратору заяву про відмову від права власності на квартиру АДРЕСА_1 й рішенням державного реєстратора від 01 червня 2019 року було припинене право власності АТ «Альфа-Банк» на неї. Це є вільним розпорядженням права на свій розсуд, тому не має ніякого правового значення для вирішення питання, що випливає із його заяви.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив заяву задовольнити.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист від 21 січня 2015 року у частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором від 06 листопада 2007 року № 800002599 в розмірі 6 626 371,50 грн, виданий на підставі рішення суду від 16 грудня

2014 року у справі № 760/13367/14-ц.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що реалізація кредитором стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку означає відповідно до законодавства та судової практики, що будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Тому зобов`язання ОСОБА_1 із повернення заборгованості за кредитним договором

від 06 листопада 2007 року № 800002599 були виконані за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, а вимоги іпотекодержателя щодо їх виконання є недійсними. Але це не стосується зобов`язання

ОСОБА_1 відшкодувати банку суму судового збору у розмірі 3 654,00 грн.

Посилання кредитора на той факт, що в подальшому він відмовився від права власності на квартиру в іпотеці не впливають на вищезазначений висновок, оскільки це вже акт розпорядження своїм правом на власний розсуд, який

не може зобов`язувати заявника.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» (нова назва АТ «Альфа-Банк») задоволено.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Апеляційний суд уважав, що судом першої інстанції не враховано, що право власності банка на предмет іпотеки згодом було припинене шляхом скасування відповідного запису про державну реєстрацію, рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06 листопада 2007 року № 800002599 не виконане, а відтак основне зобов`язання ОСОБА_1 за цим договором

не є припиненим.

Суд апеляційної інстанції послався на правовий висновок, викладений

у постановах: Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 569/13956/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 520/472/17, Верховного Суду

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

від 27 квітня 2023 року у справі № 209/4577/21.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її надходження до суду касаційної інстанції

У січні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року, у якій він просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року.

Як на підставу касаційного оскарження ОСОБА_1 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2024 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження. Поновлено заявнику строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року. Відкрито касаційне провадження у цій справі

та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Відкриваючи касаційне провадження, Верховний Суд виходив із того,

що касаційному оскарженню не підлягають ухвали, зазначені у пункті 25

частини першої статті 353 ЦПК України, щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Це підтверджується висловленим раніше відповідним правовим висновком Верховного Суду зі вказаного процесуального питання

(див., наприклад, ухвалу Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 753/23412/17, ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2022 року у справі № 2/2218/3393/11, ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2022 року у справі № 754/5288/21, ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2022 року у справі № 2-68/11, ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

від 29 грудня 2022 року у справі № 757/35696/15-ц тощо).

Водночас постановами Верховного Суду у складі колегій суддів різних судових палат Касаційного цивільного суду були розглянуті по суті касаційні скарги

на судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, прийняті за результатом розгляду заяв про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Це свідчить про застосування судом касаційної інстанції колегій суддів різних судових палат різного підходу для вирішення справ, що випливають з одних і тих самих правовідносин, у яких один і той самий предмет спору, і які врегульовані одними і тими самими нормами процесуального права, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці їх розгляду Верховним Судом.

У березні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2024 року справу призначено

до судового розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 липня 2024 року справу передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що можливість оскарження

у касаційному порядку постанови апеляційного суду за наслідками розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, підтверджується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

від 17 жовтня 2019 року у справі № 2-3558/2010 та від 03 серпня 2022 року у справі № 756/10266/15-ц.

На переконання заявника, апеляційний суд безпідставно не врахував правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 20 листопада 2019 року

у справі № 295/795/19, від 27 січня 2021 року у справі № 334/7136/17,

від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18, від 03 серпня 2022 року у справі № 756/10266/15-ц, відповідно до якого у разі завершення позасудового стягнення на предмет іпотеки у спосіб, визначений статтею 37 Закону «Про іпотеку», боргове зобов`язання припиняється, оскільки всі наступні вимоги є недійсними згідно

із Законом.

Також заявник уважає, що апеляційний суд неправильно застосував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 13 лютого 2019 року у справі

№ 569/13956/17, від 17 лютого 2021 року у справі № 520/472/17, від 27 квітня

2023 року у справі № 209/4577/21, оскільки фактичні обставини цих справ

та справи, що розглядається, є різними.

Верховний Суд не бере до уваги ті доводи, які не стосуються касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень у межах вимог, встановлених статтею 400

ЦПК України.

Інші учасники справи правом на подання заперечення (відзиву; пояснень)

на касаційну скаргу не скористалися.

Підстави та мотиви передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 10 липня 2024 року зробив висновок про наявність правових підстав для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки вважав необхідним відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухвалених постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 2-3558/2010 (провадження № 61-3067св19), від 03 серпня 2022 року

у справі № 756/10266/15-ц (провадження № 61-1710св22), Верховного Суду

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

від 23 жовтня 2021 року у справі № 937/8666/19 (провадження № 61-15156св20).

Така необхідність викликана існуванням різного підходу між судовими колегіями різних судових палат Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

для вирішення заяв про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України ухвала суду щодо задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Стаття 389 ЦПК України містить норму, яка визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду

в апеляційному порядку. Зокрема, у частині першій статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані

у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 ЦПК України, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Тлумачення пункту 25 частини першої статті 353 та частини першої статті 389

ЦПК України свідчить, що оскарження ухвал про відмову у задоволенні заяви

про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у касаційному порядку не передбачено.

Аналогічний висновок щодо застосування вказаної норми процесуального права зроблений, зокрема в ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 753/23412/17 (провадження № 61-44581сво18). Його сталість зазвичай підтримується Верховним Судом.

Водночас, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2019 року у справі

№ 2-3558/2010 (провадження № 61-3067св19), від 03 серпня 2022 року у справі

№ 756/10266/15-ц (провадження № 61-1710св22), Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2021 року у справі № 937/8666/19 (провадження № 61-15156св20) в аналогічній ситуації судові справи розглянуті касаційним судом по суті, чим створено прецедент для посилання на хибний правовий висновок Верховного Суду та виникнення неоднозначності у правозастосуванні. Зазначені постанови ухвалені після формування висновку, викладеного в ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі

№ 753/23412/17 (провадження № 61-44581сво18).

Отже, на думку колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду, у випадку оскарження в касаційному порядку ухвал

про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, чи про відмову у задоволенні відповідної заяви, Верховний Суд повинен відмовляти у відкритті касаційного провадження, крім окремих виключних випадків, коли пряме виконання приписів закону в обставинах конкретної справи не поставить

під загрозу порушення самої суті права заявника на доступ до суду,

яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод 1950 року, про що Верховний Суд повинен прямо зазначити в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

Позиція Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Вивчивши матеріали касаційної скарги та мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 липня 2024 року, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду не знаходить підстав для прийняття справи до свого розгляду з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу

в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу

на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду

у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою

або за клопотанням учасника справи (частина перша статті 404 ЦПК України).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає,

що у цій справі відсутній предмет (об`єкт) для розгляду справи об`єднаною палатою, а справа підлягає поверненню на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Передаючи справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 10 липня 2024 року вказувала на необхідності відступити від правового висновку, викладених

у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 2-3558/2010 (провадження № 61-3067св19), у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 серпня 2022 року

у справі № 756/10266/15-ц (провадження № 61-1710св22), у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2021 року у справі № 937/8666/19 (провадження

№ 61-15156св20).

Так, у справі № 2-3558/2010 (провадження № 61-3067св19) предметом розгляду була заява про визнання виконавчого документа, таким, що не підлягає виконанню, і за наслідками розгляду якої були ухвалені відповідні судові рішення, зокрема ухвала суду першої інстанції про задоволення заяви, та постанова суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні заяви.

У справі № 756/10266/15-ц (провадження № 61-1710св22) предметом розгляду була заяву про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа,

за наслідками розгляду якої були ухвалені відповідні судові рішення, а саме: ухвала районного суду про відмову в задоволенні заяви та постанова апеляційного суду про задоволення вимог заяви.

Відповідно, в обох випадках, предметом касаційного оскарження були постанови судів апеляційної інстанції, прийняті за наслідками перегляду ухвал районного суду щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, як судові рішення, зазначені в пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а не ухвали суду першої інстанції після її перегляду в апеляційному порядку згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України (пункт 25).

Натомість, у справі № 937/8666/19 (провадження № 61-15156св20) предметом розгляду був позов про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. За наслідками розгляду позову у цій справі було ухвалено рішення суду першої інстанції, яке залишено без змін постановою суду апеляційної інстанції, про відмову в задоволенні позову, з огляду на неправильно обраний спосіб судового захисту, а саме через те, що був пред`явлений позов.

Тому в цій справі пункт 25 частини першої статті 353 ЦПК України не застосовний.

Отже, у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2021 року у справі № 937/8666/19 (провадження № 61-15156св20) з огляду на те, що вимоги, викладені у цій справі

та заявником у справі, яка переглядається, не є однаковими, що свідчить про

їх різне нормативне регулювання.

Разом із цим, відсутні також підстави для перевірки Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявності підстав

для відступу від висновку, викладеного у постановах колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня

2019 року у справі № 2-3558/2010 (провадження № 61-3067св19) та від 03 серпня 2022 року у справі № 756/10266/15-ц (провадження № 61-1710св22), оскільки розгляд судом справи, в якій відсутній функціонал (компетенційні повноваження) для об`єднаної палати, не відповідатиме критерію суду, встановленого законом.

У цій ситуації застосуванню підлягає частина перша статті 403 ЦПК України, згідно з якою суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає поверненню на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

у зв`язку з відсутністю предмета (об`єкта) для перегляду.

Керуючись статтями 403, 404, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Повернути справу № 760/13367/14-ц (провадження № 61-1639св24) за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким,

що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: акціонерне товариство «Сенс Банк», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кісельова Віталіна Володимирівна, за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року на розгляд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: А. І. Грушицький

Б. І. Гулько

В. І. Крат

Є. В. Синельников

І. М. Фаловська

М. Є. Червинська