ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Карпушина Г.Л., Триголова В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Вітер Анастасії Ігорівни

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 09 травня 2024 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Запорізької області, прокуратури Полтавської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Державної казначейської служби України, Прокуратури Запорізької області, Прокуратури Полтавської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою суду від 13.11.2019 цивільну справу передано на розгляд до Московського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2017 року прийнято справу до провадження та відкрито провадження у справі.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08.04.2023 прийнято справу до провадження.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Запорізької області, прокуратури Полтавської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Ухвала мотивована повторною неявкою належним чином повідомленого позивача.

Ухвалу оскаржила адвокат Вітер А.І. в інтересах ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що позивач після передачі справи на розгляд до Октябрського районного суду м. Полтави про жодне судове засідання не був належним чином повідомлений.

Окрім цього, у зв`язку з тим, що позивач надав суду усі необхідні на його думку пояснення у справі, просив розглядати справу без його участі.

Також, вказує, що позивач зареєстрований у ЄСІТС та має у цій системі відповідний електронний кабінет, однак, до вказаного кабінету не надходило жодної повістки та/або виклику від суду.

У відзиві Запорізька обласна прокуратура зазначила, що враховуючи принцип розумності строків розгляду справи та те, що позивач був повідомлений належним чином про судові засідання, однак не з`явився, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, протягом року взагалі не проявляв жодного інтересу до своєї справи, вважають що Октябрський районний суд м. Полтави дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Державної казначейської служби України, Прокуратури Запорізької області, Прокуратури Полтавської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою суду від 13.11.2019 цивільну справу передано на розгляд до Московського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2017 року прийнято справу до провадження та відкрито провадження у справі.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08.04.2023 прийнято справу до провадження. Призначено судове засідання на 23 травня 2023 року на 11.00 год. Справу визначено розглядати в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 279 ЦПК України, в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами.

Згідно з довідкою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2024 року про відсутність фіксування судового процесу у разі неявки всіх осіб, що беруть участь у справі, розгляд справи, призначений на 14.08.2024, відкладений на 25.09.2023 року на 11.00 год.

25.09.2023 судове засідання відкладене на 12.12.2023 на 10.00 год у зв`язку з неявкою усіх учасників судового засідання.

Згідно з довідкою районного суду від 06.12.2023 поштові відправлення із судовими повістками з 11.12.2023 по 15.12.2023 не були відправлені адресатам в зв`язку з відсутністю фінансування на послуги з відправки поштової кореспонденції з 01.09.2023 по 19.09.2023.

Відповідно до довідок Октябрського районного суду м. Полтави, судове засідання, призначене на 12.12.2023 відкладене на 07.03.2024 на 10.00 год., судове засідання 07.03.2024 на 23.04.2024 на 10.00 год.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2024 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Запорізької області, прокуратури Полтавської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди до спрощеного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначено на 09.05.2024 року на 11.30 год.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, місцевий суд виходив з того, що у судові засідання призначені на 23.05.2023, 14.08.2023, 25.09.2023, 12.12.2023, 07.03.2024, 23.04.2024, 09.05.2024 позивач не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду. Від позивача до суду не надходило будь-яких повідомлень про зміну місця проживання, а тому судові повістки про виклик до суду направлено за адресою, яку останній вказав у позовній заяві. Також позивачу на його телефонний номер надходило смс повідомлення про судові засідання, на які він жодного разу не з`явився. З квітня 2024 року не надходило від позивача ніякого процесуального документу.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

За положеннями ст. 55, 124 Конституції України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює право на справедливий суд. У ч. 1 цієї статті встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції закріплені такі елементи права на судовий захист, як право на розгляд справи, справедливість судового розгляду, публічність розгляду справи та проголошення рішення, розумний строк розгляду справи, розгляд справи судом, встановленим законом, незалежність і безсторонність суду. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. При цьому учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 3 частини першої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України).

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, коли від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 756/6049/19 (провадження № 61-4177св21) вказано, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Пунктом 5 ст. 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Згідно ч. 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є:

1)день вручення судової повістки під розписку;

2)день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;

3)день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як вбачається з матеріалів справи, при розгляді справи в Московському районному суді м. Харкова позивач ОСОБА_1 брав активну участь у судових засіданнях, подавав заяви та клопотання.

Однак, після передачі справи за зміненою підсудністю до Октябрського районного суду м. Полтави, позивач не отримав жодного процесуального документа та жодної повістки чи виклику до суду.

Так, у справі відсутні відомості щодо направлення позивачу винесених Октябрським районним судом м. Полтави ухвал, а також відсутні підтвердження щодо отримання ОСОБА_1 повісток або повідомлень про виклик до суду.

Всупереч вимогам встановленими п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, не явка позивача на судове засідання 09.05.2024 не була повторною, крім того він не був належним чином повідомлений взагалі про вказане судове засідання.

Так, як прямо зазначено в ухвалі Октябрського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2024 року судовий розгляд справи до вказаної дати включно проводився в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Позивач не міг бути присутнім на засідання у вказаній справі до 23.04.2024 включно, адже вони не могли проводитись за присутності сторін.

Таким чином, зазначені відомості у оскаржуваній ухвалі про нібито неявку позивача у судові засідання призначені на 23.05.2023, 14.08.2023, 25.09.2023, 12.12.2023, 07.03.2024, 23.04.2024 не відповідають дійсності, адже ці засідання проводились без виклику сторін і він навіть не мав процесуальної можливості приймати участь у цих засіданнях.

Апеляційний суд зазначає, що правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи (ухвали Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 січня 2019 року у справі № 346/3736/15-ц, від 25 березня 2019 року у справі № 757/5359/18-ц, від 31 січня 2019 року у справі № 442/2263/18).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року відзначив, що право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Загалом Європейський Суд з прав людини у своїй практиці критично оцінює надмірну формалізованість вимог національного законодавства різних держав-учасниць, що перешкоджають доступу до суду.

При цьому, позивач не відмовлявся в будь-який опосередкований спосіб від своїх вимог і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату його інтересу до власного позову, а відтак, районним судом використаний процесуальний засіб у виді залишення позовної заяви без розгляду, що не є пропорційним досягнутій цілі обмеження позивача.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року (справа № 756/13550/16).

Навпаки, позивач приймав активну участь у розгляді даної справи при розгляді справи до передачі справи до Октябрського районного суду м. Полтави.

В оскаржуваній ухвалі суду відсутні відомості про те, яким чином нез`явлення позивача в судове засідання перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин висновок суду першої інстанції, щодо наявності правових підстав для залишення позову без розгляду згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують помилкові висновки суду першої інстанції.

У відповідності до п. 4 ч. 1ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо вона постановлена з порушення норм процесуального права чи неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 353 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379, ст. 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Вітер Анастасії Ігорівни задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 09 травня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: Г. Л. Карпушин

В.М. Триголов