Сквирський районний суд Київської області
Справа № 357/406/24
Провадження № 2/376/580/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2024 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Батовріної І.Г.,

за участі секретаря судових засідань - Борисевич Д.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

В обгрунтування позову посилається на те, що 28.03.2023 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Від шлюбу сторони у справі мають дитину - ОСОБА_3 , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього, обов`язку утримувати свою дитину, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча і має таку можливість, адже працює та має дохід. Відповідач працездатний та матеріально забезпечений, аліменти на користь інших дітей не сплачує. Також відповідач ухиляється від утримання позивача, чим порушує її права, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України. Позивач не в змозі забезпечити себе матеріально, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 11.03.2024 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 03.06.2024 р. клопотання відповідача ОСОБА_2 про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву задоволено, продовжено відповідачу строк для подання відзиву у даній справі до 25.06.2024

Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, позовні вимоги визнав частково, також при ухваленні рішення просив врахувати що має ще одну дитину та вагітну дружину, про що подав заяву від 17.06.2024.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.03.2023 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстровано Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), згідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 (а.с.6)

Під час перебування у шлюбі, 18.11.2023 р. у сторін у справі народився син ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7)

Згідно копій витягів з реєстру територіальної громади від 18.05.2023 та 30.11.2023, які містяться у матеріалах справи, зареєстрованою адресою місця проживання позивача та її з відповідачем сина адреса: АДРЕСА_1 .(а.с.9,10).

Також у матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої є: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 .

Як вбачається з копії довідки від 20.12.2023 р. № 07-38/1202, виданої Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської РДА, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Білоцерківської РДА та отримує щомісячну державну допомогу при народженні дитини. (а.с.8)

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно ч. ч. 8-10 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін, як це передбачено ч. 4 ст. 15 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства», передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, як це передбачено ст. 180 СК України.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви, як це передбачено ч. 1 ст. 191 СК України.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 49 СК України, дружині-матері мають бути створені у сім`ї умови для поєднання материнства із здійсненням нею інших прав та обов`язків.

Згідно ч. ч. 1-4 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

З вказаних вище норм права слідує, що і позивач, і малолітня дитина мають право на утримання.

Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, те що дитина проживає з позивачем і знаходяться на її утриманні та вихованні, враховуючи стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, наявність у останнього малолітньої дитини, суд вважає, стягнути аліменти в розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, адже такий розмір аліментів на дитину є виправданим та не призведе до порушення прав відповідача, враховуючи загальний розмір стягуваних аліментів, та на утримання дружини - у розмірі 1/7 частини його доходу (заробітку), а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць (виходячи з мінімальної заробітної плати) слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 7, 15, 18, 21, 49, 75, 84, 180-183 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду - 10.01.2024 р. і до повноліття дитини.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/7 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду - 10.01.2024 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у дохід держави судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп. (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Суддя І.Г. Батовірна