Справа № 157/2110/23 Головуючий у 1 інстанції: Антонюк О. В.
Провадження № 22-ц/802/786/24 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Ганжа М. І.

з участю: представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 подану його представником ОСОБА_1 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 травня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 стягнення аліментів на дітей.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 25 квітня 2017 року вона перебуває у шлюбі із ОСОБА_3 . У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 16 лютого 2022 року її чоловік поїхав на заробітки до Республіки Польща, де перебуває по теперішній час. Вона з двома малолітніми дітьми залишилася проживати у селі Сошичне Камінь-Каширського району Волинської області. До січня 2023 року ОСОБА_3 допомагав їй матеріально на утримання їхніх дітей та систематично надсилав кошти для цих цілей. Однак, починаючи із січня 2023 року ОСОБА_3 перестав їй допомагати в утриманні дітей. При численних спілкуваннях із ОСОБА_3 вона не дійшла домовленості щодо спільного утримання дітей, чоловік відмовився виконувати свої батьківські обов`язки та допомагати їй в утриманні дітей, а тому є необхідність у стягненні із нього аліментів. Відповідач має достатній дохід для сплати аліментів на утримання дитини, оскільки з лютого 2022 року постійно перебуває на заробітках в Республіці Польща, де отримує значні кошти. Однак, оскільки ОСОБА_3 отримує доходи за кордоном, то у податковій системі України вони не відображаються, а тому є необхідність визначити аліменти у твердій грошовій сумі.

З огляду на вказане, просила стягувати з відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000 (п`ять тисяч) гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 травня 2024 року позов задоволено частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3500 гривень на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 14 листопада 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

В решті позову відмовити.

Рішення суду в межах стягнення суми платежів аліментів на утримання дітей за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Не погоджуючись із рішенням суду представник відповідача ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій покликаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду змінити, зменшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, встановити аліменти у розмірі 2500 грн на ОСОБА_4 та 2000 грн на ОСОБА_5 .

Вказує, що суд невірно встановив матеріальне становище ОСОБА_3 Робота у Польщі, на якій він працює і яка полягає в обрізці дерев, є сезонною, та заробіток не завжди сталий і регулярний, розмір заробітку не є настільки великим, як про це вказує позивачка, а тому він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у зазначеному останньою розмірі.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо не оскаржуваної частини рішення ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Станом на момент ухвалення постанови позивач не скористалася своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення представника відповідача колегія суддів дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є подружжям, їх шлюб було зареєстровано 25 квітня 2017 року виконавчим комітетом Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, актовий запис № 6.

Сторони є батьками малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується відповідно копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20 грудня 2017 року та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19 листопада 2019 року, що видані Камінь-Каширським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Малолітні діти сторін проживають з матір`ю позивачкою ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області № 1631 від 2 листопада 2023 року про склад сім`ї та витягами з реєстру територіальної громади № 2022/000956938, № 2022/000965995, № 2022/000966038 від 22 листопада 2023 року.

З виписки форми ОК-5 Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області від 6 листопада 2023 року № 0300-07-04-7/70830 вбачається, що позивачка ОСОБА_2 з 01.01.2022 по 16.11.2022 отримала дохід у розмірі 68773 грн 33 коп.

Відповідач ОСОБА_3 працює у Республіці Польща, та, як встановлено судом першої інстанції, його доходи є нерегулярними у зв`язку з сезонністю робіт, які він виконує, щомісячний його дохід становить 2000-2500 злотих (що в еквіваленті згідно з курсом НБУ станом на 28.05.2024 становить 20100- 25125 грн).

Домовленості між сторонами щодо розміру аліментів на утримання дітей не досягнуто.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції, застосувавши положення ст.ст.182, 184 СК України, на підставі доказів, поданих сторонами та враховуючи, що матеріальне становище відповідача, який з 16 лютого 2022 року виїхав у Республіку Польща, де працює та отримує достатній дохід, інших утриманців не має, та стан його здоров`я, який є задовільним, і стан здоров`я дітей, який є задовільним, їх матеріальне становище та потреби дітей в їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів дочку ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7 в розмірі по 3500 гривень на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, відповідає нормам закону та є достатнім для дітей відповідного віку.

Покликання представника відповідача на помилковість висновків суду щодо визначення розміру аліментів в розмірі більшому ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, спростовуються таким.

Встановлений Законом прожитковий мінімум, це та сума, яка мінімально може задовольнити потреби дитини. Однак дитині для повноцінного розвитку потрібне якісне харчування, засоби для отримання повноцінного навчання, одяг , оскільки діти даного віку ростуть, кошти на розвиток дітей, іграшки, оплата гуртків, садочку, школи, відпочинок та все те, що потрібно для гармонійного розвитку дитини, що не може бути забезпеченим за рахунок прожиткового мінімуму.

Відповідач та його представник не надали жодних доказів на підтвердження доводів викладених в апеляційній скарзі про наявність правових підстав для зменшення визначеного судом розміру аліментів, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Захищаючи першочергово інтереси неповнолітніх дітей, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив вимоги позивача та стягнув аліменти в розмірі 3500 грн. на кожну дитину. Такий розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам дітей, буде необхідним для забезпечення належних умов для їх фізичного, розумового, морального і соціального розвитку.

Необхідно також зазначити, що відповідач заперечуючи можливість сплачувати аліменти в розмірі визначеному судом, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не подав суду належних та допустимих доказів розміру своїх доходів, а також наявності інших обставин які б впливали на визначення розміру аліментів.

Згідно з приписами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення обставин справи, переоцінки доказів, які були предметом судового розгляду і яким суд надав правильну правову оцінку, а тому не слугують підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 подану його представником ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 28 травня 2024 року в даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді: