Справа №: 398/4452/22
провадження №: 2/398/262/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(повний текст)

"22" липня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Молонової Ю.В.,

при секретарі Борозні Л.М.,

позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

відповідача за первісним позовом ОСОБА_2

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 . Інша частина квартири належить ОСОБА_2 . В той же час, ОСОБА_2 , маючи власне інше житло, в 2021 році змінив замки в квартирі та оформив її в оренду іншим особам. Неправомірними діями відповідач порушує її право користуватися своєю власністю, шляхом самовільного захоплення у володіння вказаної квартири. Її неодноразові звернення до правоохоронних органів позитивного результату не надали. У зв`язку з чим просить суд усунути перешкоди у користуванні спірною квартирою, шляхом вселення до неї позивача та зобов`язати відповідача не чинити перешкод у користуванні квартирою.

Ухвалою судді від 10.01.2023 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

31 січня 2023 року позивач подала заяву про зміну підстав позову та збільшення позовних вимог.

06 лютого 2023 року ОСОБА_2 направив відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що до 20-х чисел травня місяця 2022 року він не мав можливості користуватися квартирою АДРЕСА_2 , тому що позивачка чинила йому перешкоди, не допускала його до квартири, не надавала йому ключі від вхідних дверей. Тому вважає, що саме позивачкою було пошкоджено замки на вхідних дверях квартири. На початку травня місяця 2022 року він виявив пошкодження замків на вхідних дверях квартири АДРЕСА_2 . Ця обставина взагалі виключала можливість користуватися цією квартирою, як ним так і позивачкою. Викликаний спеціаліст (замочник) повідомив, що замки ремонту не підлягають. Тому виникла необхідність у їх заміні на нові. У зв`язку з тим, що інша співвласниця ОСОБА_1 на телефонні дзвінки відповідача не відповідала та в квартирі не проживала і її фактичне місце проживання йому не було відоме, то він звернувся до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою від 12.05.2022 р. щодо забезпечення присутності представника Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області під час заміни замків на вхідних дверях квартири АДРЕСА_2 . 24.05.2022 він надіслав ОСОБА_1 на її телефон СМС повідомлення: «Якщо потрібен ключ від квартири за адресою АДРЕСА_3 , звертайтесь за номером телефону .» В червні та липні місяцях 2022 року він при особистих зустрічах з ОСОБА_1 та в присутності працівників поліції (яких вона викликала) пропонував їй нові ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 та пропонував користуватися квартирою. Однак, позивачка категорично відмовлялася їх отримувати мотивуючи це тим, що вона не буде спільно з відповідачем користуватися квартирою. 30.12.2022 він звернувся до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою щодо сприяння у передачі ключів від квартири АДРЕСА_2 іншому співвласнику квартири гр. ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що вона зверталася з цього питання до поліції. На це його звернення листом від 19.01.2023 №2/114.23 Олександрійський РВП ГУНП в Кіровоградській області повідомив, що ОСОБА_1 не бажає особистої зустрічі з ним. Він визнає, що позивачка як співвласниця (їй належить 1/3 частка квартири) має право користуватися квартирою АДРЕСА_2 та в ній проживати і він ніяким чином не перешкоджає цьому праву позивачки. Він неодноразово пропонував і на теперішній час пропонує позивачці три варіанти вирішення питання спільної власності: він готовий викупити у неї 1/3 квартири за ринковою ціною; він готовий продати їй 2/3 квартири за ринковою ціною; якщо її не влаштовує ні перший, ні другий варіант, вони спільно користуються квартирою. ОСОБА_1 не погоджувалася ні на один із варіантів, мотивуючи це тим, що вона не згодна із тим, що він є співвласником квартири, так як не доглядав за її чоловіком. Навіть звернулася до суду у 2021 році з питання визнання договору дарування №658 від 31.07.2020 недійсним, але рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 21.12.2022 у справі №398/862/21 їй повністю було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Таким чином, він здійснив належні дії щодо надання позивачці нових ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , перешкод у доступі до квартири їй не чинить. Не відмовляв їй в забезпеченні вільного доступу до цієї квартири, зокрема і тому, що вона до нього з цим питанням не зверталася. І позивачка не користувалася та не користується квартирою АДРЕСА_2 за власним бажанням. У зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

06 лютого 2023 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 із зустрічним позовом, у якому просить зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у користуванні квартирою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 . До 20-х чисел травня місяця 2022 року він не мав можливості користуватися квартирою АДРЕСА_2 , тому що ОСОБА_1 чинила йому перешкоди, не допускала його до квартири, не надавала йому ключі від вхідних дверей, погрожувала, відмовляла в забезпеченні вільного доступу до квартири, і він ніс не передбачені законом обмеження в праві користування власним житловим приміщенням. ОСОБА_1 взагалі не визнає його співвласником квартири АДРЕСА_2 . Тому він змушений був захищати своє право користування своїм майном на власний розсуд. Він визнає, що ОСОБА_1 , як співвласниця (їй належить 1/3 частка квартири), має право користуватися квартирою АДРЕСА_2 та в ній проживати і він ніяким чином не перешкоджає цьому праву. Однак, ОСОБА_1 не визнає його співвласником. Він неодноразово пропонував і на теперішній час пропонує ОСОБА_1 три варіанти вирішення питання спільної власності: він готовий викупити у неї 1/3 квартири за ринковою ціною; він готовий продати їй 2/3 квартири за ринковою ціною; якщо її не влаштовує ні перший, ні другий варіант, спільно користуватися квартирою. ОСОБА_1 не погоджувалася ні на один з варіантів, мотивуючи це тим, що вона не згодна із тим, що він є співвласником квартири, так як не доглядав за її чоловіком. Навіть звернулася до суду у 2021 році з питання визнання договору дарування №658 від 31.07.2020 недійсним, але рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 21.12.2022 у справі №398/862/21 їй повністю було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Таким чином, всі дії ОСОБА_1 дають йому підстави передбачати можливість порушення свого права власності ОСОБА_1 та що вона буде чинити йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 . Тому він має право звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення ОСОБА_1 перешкод у користуванні йому цією квартирою.

Ухвалою судді від 27.02.2023 відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про зміну підстав позову та збільшення позовних вимог, прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення та здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 27.02.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивач за первісним позовом, а відповідач за зустрічним ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала із зазначених у ньому підстав. У задоволені зустрічного позову просила відмовити за безпідставністю.

Відповідач за первісним позовом, а позивач за зустрічним ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні просили відмовити у задоволені первісного позову із підстав зазначених у відзиві. Також просили задовольнити зустрічний позов із зазначених у ньому підстав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.10.2017, посвідченого ОСОБА_4 , державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1, спадкоємцями до майна ОСОБА_5 , 1937 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 , є його дружина ОСОБА_1 , яка спадкує 1/3 частку спадщини, та дочка ОСОБА_6 , яка спадкує 2/3 частки спадщини, у тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовилась дочка спадкодавця ОСОБА_7 (а.с.8).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 301846176 від 01.06.2022 вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності, розмір частки 2/3; та ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності, розмір частки 1/3 (а.с.9).

Згідно з копією заяви від 24.06.2022 ОСОБА_1 зверталась до Олександрійського РВП ГУНП із заявою про чинення ОСОБА_2 перешкод у користування квартирою (а.с.10-11).

Відповідно до копії відповіді Олександрійської окружної прокуратури №12.55-63-329-22, ОСОБА_8 повідомлено, що її заяви від 06.12.2021 та 09.12.2021 направлено для розгляду по суті до Олександрійського РВП ГУНП в області. Також повідомлено, що її заява в частині вчинення, як на її думку шахрайських дій з боку ОСОБА_2 , направлена до Олександрійського РВП ГУНП в області для розгляду по суті (а.с.13).

Відповідно до копії відповіді Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 02.08.2022 № Р-290/114-22, ОСОБА_8 повідомлено, що її звернення від 04.11.2021, 07.11.2021, 27.11.2021, 02.12.2021, 07.12.2021, 07.06.2022, розглянуто в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян», про що складено відповідні довідки (а.с.14-15).

Згідно з копією відповіді Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 14.12.2021 № 18473/114-21, ОСОБА_8 повідомлено, що її звернення від 06.11.2021, розглянуто в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян», про що складено відповідну довідку. В ході проведення перевірки не здобуто достатньо доказів того, саме ОСОБА_2 пошкодив замок, блокуючи замочну скважину (а.с.16).

Згідно з копією відповіді Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 05.01.2022 № 200/114-22, ОСОБА_8 повідомлено, що її звернення від 28.11.2021, з приводу того, що ОСОБА_2 пошкодив замки квартири, розглянуто в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян», про що складено відповідну довідку (а.с.17).

Відповідно до копії заяви від 12.05.2022 ОСОБА_2 звернувся до Олександрійського РВП ГУНП із заявою, у якій просить забезпечити присутність представника поліції під час заміни замків на вхідних дверях квартири АДРЕСА_1 (а.с.53).

Згідно із скріншотів застосунку «Viber», ОСОБА_2 звертався до ОСОБА_1 із повідомленнями про надання їй ключів від квартири за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.54-55).

Відповідно до копії заяви від 30.12.2022 ОСОБА_2 звернувся до Олександрійського РВП ГУНП із заявою, у якій просить посприяти у передачі ключів від квартири за адресою: АДРЕСА_3 , іншому співвласнику квартири ОСОБА_1 (а.с.53).

Згідно з копією відповіді Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області № П-2/114.23, ОСОБА_9 повідомлено, що співвласниця частки 1/3 квартири ОСОБА_1 наразі не бажає особистої зустрічі з ним та на телефонні дзвінки не відповідає конфлікт, який виник з приводу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , вирішити мирним шляхом представилось не можливим (а.с.59).

Відповідно до копії рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.12.2022, справа №398/3862/21, ОСОБА_1 відмовлено у задоволені позовних вимог до ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Школи Олени Миколаївни, про визнання недійсним договору дарування частини житлової квартири (а.с.60).

Згідно з копією заяви від 29.09.2020 ОСОБА_2 звертався до ОСОБА_1 із вимогою, у якій вимагав допустити його до квартири АДРЕСА_1 , співвласником якої він є та має право в ній перебувати та проживати. Вказана вимога була направлена та отримана ОСОБА_1 (а.с.75-76).

Згідно з копією заяви від 08.10.2020 ОСОБА_2 звернувся до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області про вчинення ОСОБА_1 злочину, а саме вона не допускала його до квартири в АДРЕСА_3 , власником 2/3 частки якої він являється (а.с.77).

Відповідно до копії відповіді Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 21.10.2020 № П-495/113.20, ОСОБА_9 повідомлено, що його звернення від 09.10.2020, розглянуто в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян», про що 21.10.2020 складено відповідну довідку (а.с.78).

Згідно з копією заяви від 09.11.2020 ОСОБА_2 звернувся до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області про вчинення ОСОБА_1 злочину, а саме вона не допускала його до квартири в АДРЕСА_3 , власником 2/3 частки якої він являється (а.с.79).

Згідно з копією витягу з ЄРДР за заявою ОСОБА_2 підрозділом дізнання Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000768 від 02.12.2020 за ст. 356 КК України, з приводу того, що ОСОБА_1 будучи власником 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_4 , всупереч установленому законом порядку не допускає його до квартири, 2/3 частини якої належить ОСОБА_2 (а.с.82).

Також в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Так, свідок ОСОБА_10 повідомила, що в спірній квартирі на теперішній час проживає якась знайома ОСОБА_2 , а сама ОСОБА_1 проживає у неї вдома. Приблизно три роки тому ОСОБА_2 зрізав замки з вхідної двері спірної квартири, вивіз з неї майно та поставив нові замки.

Свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що в жовтні 2020 року ОСОБА_2 попросив його разом з ний зайти до спірної квартири, пояснив, що він є власником частки цієї квартири, проте його туди не пускає жінка, яка там проживає. Вони прийшли до спірної квартири, проте ніхто їм двері не відчинив та ОСОБА_2 залишив записку. Приблизно через рік після того, він також заходив разом із ОСОБА_2 на цю квартиру, проте знову їм не відчинили.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (квартирою) шляхом виселення.

Застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Судом встановлено, що позивач та відповідач, як за первісним так і за зустрічним позовом, є співвласниками та на праві спільної часткової власності володіють квартирою за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому з досліджених судом матеріалів справи вбачається, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 фактично не погоджується з правом власності на частину спірної квартири відповідача ОСОБА_2 . В той же час вбачається, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування спільною квартирою, однак, з поданих сторонами матеріалів вбачається, що ОСОБА_2 не чинить перешкод у користуванні ОСОБА_1 квартирою, намагався передати їй нові ключі, таким чином вирішити питання щодо користування спірною квартирою.

За вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами перешкоджання ОСОБА_2 у користуванні квартирою, у зв`язку з чим у задоволенні первісного позову необхідно відмовити.

З тих же самих підстав, оскільки позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не надано доказів перешкоджання ОСОБА_1 у користуванні вищевказаною квартирою, на даний час він має безперешкодний доступ до квартири та його позиція стосується можливого, у майбутньому, чинення ОСОБА_1 перешкод, що не може бути предметом розгляду у даній ситуації, у задоволені зустрічного позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні первісного та зустрічного позову, судові витрати залишити по фактично понесеним.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення.

Відмовити у задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.07.2024.

Учасники справа:

позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 ;

відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 ;

представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_6 .

Суддя Ю.В. Молонова