Провадження № 2-др/686/167/24
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
27 листопада 2024 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді Палінчака О.М.,
за участю секретаря Цибульської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому заяву Кредитної спілки «Ніка Плюс» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Ніка Плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
В судове засідання представник позивача КС «Ніка Плюс» та відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не подали.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог заяви з наступних підстав.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.10.2024 року по цивільній справі № 686/20652/24 за позовом Кредитної спілки «Ніка Плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь КС «Ніка Плюс» заборгованість за кредитним договором за № 1/22.13 від 05.01.2022 року в сумі 2623 грн. 84 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно положень ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, на професійну правничу допомогу.

Так, у позовній заяві від 26.07.2024 року позивачем КС «Ніка Плюс» було зазначено вимогу про стягнення на його користь з відповідачів 8 028 грн. 00 коп. судових витрат, з яких 3 028 грн. 00 коп. судовий збір та 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Окрім того, до позовної заяви долучено: платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № UA203 від 25.07.2024 року на суму 3 028 грн. 00 коп., копію ордеру адвоката Флиса В.В. та копію його свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого 07.08.2019 року.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).

Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Судом встановлено, що представником позивача КС «Ніка Плюс» Флисом В.В. із доказів на підтвердження розміру оплати витрат на професійну правничу допомогу було надано суду копію його свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого 07.08.2019 року, та копію ордеру. З аналізу наданих суду документів встановлено, що представником позивача не підтверджено обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, тому вимога про стягнення зі відповідачів витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача КС «Ніка Плюс» було задоволено частково, то він має право згідно ст. 141 ЦПК України на стягнення на його користь суми судового збору пропорційно до розміру задоволених судом вимог, а саме, 196 грн. 09 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 121, 133, 137, 141, 247, 270 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Постановити у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Ніка Плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) 196 грн. 09 коп. судового збору (по 98 грн. 04 коп. з кожного).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення суду складено 27 листопада 2024 року.

Суддя: О.М. Палінчак