Справа № 571/1822/24
Провадження № 2/571/324/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року с-ще Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Комзюк А.Ф., за участю секретаря судового засідання Гордійчук Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (далі ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ») звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №198763 від 01.07.2021 в розмірі 15060,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» (далі ТОВ «Займер») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №198763 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту - 3000,00 грн, дата надання кредиту 01.07.2021 року, строк кредиту - 20 днів, стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних.

17 лютого 2022 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17 лютого 2022 року до договору факторингу №01-17/02/2022 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 ..

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 25 червня 2024 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 15060,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 3000,00 грн, простроченої заборгованості за процентами 12060,00 грн.

Посилаючись на норми Цивільного кодексу України, Закон України «Про електронну кормецію», позивач просив стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором №198763 від 01.07.2021, в сумі 15060,00 гривень та витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 гривень.

Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 16.09.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою роз`яснено відповідачу порядок подання відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

08 жовтня 2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не погоджується з позовними вимогами, оскільки позивачем не надані суду жодні первинні документи (їхні засвідчені копії), що могли б підтвердити факт видачі кредиту та наявну суму заборгованості позичальника станом на дату подання позову. Позивачем не надано належним чином оформлених меморіальних ордерів, квитанцій чи будь-яких інших первинних документів. Додана до позову копія інформаційної довідки сторонньої особи (ТОВ «Платежі онлайн») не є таким доказом, оскільки не є первинним документом. Крім того, навіть, з її змісту не вбачається можливим встановити, що платником є ТОВ «Займер» (кредитедавець за договором), а одержувачем - вона.

Доданий до позову розрахунок заборгованості також не є таким доказом виходячи з правових висновків Верховного Суду і сам розрахунок є помилковим та не відповідає положенням долученого до позову договору та ст.1048, 1049 ЦК України.

Так, як вбачається з доданого до позову договору від 01.07.2021: сума кредиту: 3000,00 гри.: строк кредиту 20 днів; процентна ставка - 2% на добу або 730% річних; комісія - 15%».

Отже, виходячи з таких умов: нараховані відсотки мали б становити 3000,00*(21*2%)=1260,00 грн.; комісія становить: 3000,00* 15%=450.00 грн.. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 3000,00+1260,00+450,00=4710,00 грн..

Також вважає, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10500,00 грн. не відповідає критеріям реальності, розумності та співмірності.

Просить суд врахувати викладені у даному відзиві заперечення проти позову при прийнятті рішення у справі.

Дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.

Встановлено, що 01 липня 2021 року ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №198763 відповідно до умов якого товариство надає відповідачу кредит в сумі 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до п.1.2. договору строк кредиту 21 день, до 21.07.2021.

Пунктом 1.3. договору встановлено, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором.

Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п.1.4. договору).

Пунктом 1.5. договору передбачено, що використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнта зобов`язаний сплатити товариству комісією в розмірі 15% від суми фінансового кредиту.

Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (п.2.1. договору).

Договір підписаних електронним підписом позичальника ОСОБА_1 СL8653 та містить всі відомості про позичальника, в тому числі номер рахунку позичальника НОМЕР_1 (а.с.12-15).

Додатком №1 до договору є табель обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором споживчого кредиту №198763, згідно з яким дата повернення кредиту та нарахованих відсотків 21 липня 2021 року, сума кредиту 3000,00 грн, проценти за користування кредитом 1260,00 грн, комісія за надання кредиту (15 %) 450,00 грн., загальна вартість кредиту 4710,00 грн. (а.с.20).

З довідки про ідентифікацію вбачається, що ОСОБА_1 направлено одноразовий ідентифікатор СL8653 на номер телефону НОМЕР_2 01 липня 2021 року (а.с.11).

Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №198763, додаток №1 до договору підписані відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором СL8653 01 липня 2021 року.

Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» №2867/05 від 20 травня 2024 року, відповідно до якого є успішною операція з перерахування коштів в сумі 3000,00 грн 01 липня 2021 року о 21:12:06 на банківську картку № НОМЕР_1 , код авторизації 722504 (а.с.22 на звороті) .

За вказаних обставин не заслуговують на увагу суду посилання відповідача та те, що позивачем не надано доказів , що могли б підтвердити факт видачі кредиту та перерахунку ТОВ «Займер» коштів на картковий рахунок відповідача, оскільки номер карткового рахунку зазначено ОСОБА_1 в кредитному договорі, відповідає номеру картки на який ТОВ «Платежі онлайн» проведено перерахування коштів в сумі 3000,00 грн..

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

17 лютого 2022 року ТОВ «Займер»(Клієнт) та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»» (Фактор) уклали договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитним договором (а.с.16-19).

21 травня 2024 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» надіслало ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с.28 на звороті).

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №198763 станом на 21 травня 2024 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить 15060,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 3000,00 грн, прострочені відсотки 12060,00 грн. (а.с.7).

Водночас, суд не може погодитись з нарахованим розміром заборгованості за відсотками, оскільки з розрахунків заборгованості вбачається, що нарахування здійснювалося поза межами встановлених строків кредитування.

Згідно з п.1.2, п.1.3 договору про надання фінансового кредиту №198763 від 01.07.2021 кредит надається строком на 21 день, тобто до 21 липня 2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730,0 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,0% на добу.

Згідно додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №198763 від 01.07.2021, загальна вартість кредиту становить 4710,00 гривень, в тому числі 3000,00 грн - сума кредиту, 1260,00 грн - проценти за користування кредитом. Кредит надавався строком на 21 днів, тобто до 21 липня 2021 року (а.с.20).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорами строк кошти (суму позики) не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка підлягає стягненню з відповідача.

За положеннями статей 1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору про надання фінансового кредиту №198763 від 01.07.2021, фінансова установа надала позичальнику суму позики, а остання зобов`язалася повернути надану позику у повному обсязі до 21 липня 2021 року, проте свої зобов`язання не виконала.

Таким чином, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 21 липня 2021 року за договором №198763 від 01.07.2021.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) суд вказав, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначена позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою за кредитними договорами включає періоди, які виходять за межі строку кредитування.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договорами проценти, тому заявлені позикодавцем ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період, який виходить за межі строку кредитування є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Суд погоджується з доводами відповідача, що розрахунок заборгованості зазначених сум слід проводити, виходячи із наступного.

Заборгованість за кредитним договором №198763 від 01.07.2021 підлягає стягненню урахуванням суми кредиту 3000,00 гривень, строк - 21 день, відсоткова ставка 730,00% річних (2,00 % на добу), нараховані відсотки: 3000,00*(21*2,00%=1260,00 гривень,нарахована комісія: 3000.00*15%=450,00 гривень, загальна сума заборгованості становить 3000,00+1260,00+450,00=4710,00 гривень.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Згідно з вимогами ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Аналізаючи встановлені обставини у справі та правові норми, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 4710,00 гривень.

Крім того, 21.10.2024 від представника прозивача-адвоката Пархомчука С.В. надійшла заява про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 гривень, у підтвердження чого надано акт про отримання правової допомоги, розрахунок та докази оплати правової допомоги.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу суду подано: копію договору про надання правової допомоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» від 29 грудня 2023 року, копію акту про отримання правової допомоги від 21 жовтня 2024 року, копію рахунку від 21 жовтня 2024 року №21.10.2024-86 та копію платіжної інструкції № 3 2610 від 21 жовтня 2024 року на суму 10 500,00 грн. (а.с.9-10,54,60,61).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанови Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19 та від 01 червня 2018 року у справі N904/8478/16).

Оцінивши співмірність витрат на оплату послуг адвоката та обсягом виконаних адвокатом робіт, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи, складність справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, час, обсяг, ціну позову та значенням справи для сторони, з урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає, обґрунтованим і співмірним розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 гривень.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 757,61 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 31,275 %.

Керуючись статтями 264,265,279,354,355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства зобмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованості за кредитним договором №198763 від 01 липня 2021 року у розмірі 4710 (чотири тисячі сімсот десять) гривень 00 копійок, 757 (сімсот п`ятдесят сім) гривень 61 копійку судового збору та 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», 04080, м. Київ. вул. Кирилівська, буд.82, офіс 7, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя А.Ф.Комзюк