Справа № 212/3821/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

суддя - Ведяшкіна Ю.В.,

секретар судового засідання - Івашко А.А.

у цивільній справі № 212/3821/24 за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дорош Сергій Петрович, заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

В судовому засіданні брали участь:

заявник ОСОБА_1 ,

представник заявника адвокат Дорош С.П.,

представник заінтересованої особи - Шпилькін І.В.,

в с т а н о в и в :

12 квітня 2024 року адвокат Дорош С.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просив суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 як донька і батько у квартирі АДРЕСА_1 .

16 квітня 2024 року ухвалою суду зазначену заяву залишено без руху, оскільки заява не містить доказів на підтвердження тих обставин, що наведені заявником.

02 травня 2024 року на виконання ухвали суду від 16.04.2024 року представником заявника подана уточнена заява про встановлення факту, що має юридичне значення, до якої додані відповідні докази.

31.05.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.

15 жовтня 2024 року адвокат Дорош С.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав до суду уточнену заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив суд встановити факт, що ОСОБА_1 є донькою, яка станом на лютий місяць 2022 року проживала разом з батьком ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_2 , який з лютого 2022 року проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 та має військове звання «сержант». Згідно Сповіщення сім`ї № Г-1466, виданого 30.04.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 сержант ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 потрапив у полон поблизу н.п. Новотошківське Луганської області. На момент мобілізації ОСОБА_2 його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була неповнолітньою та проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 , та перебувала на його утриманні. На момент потрапляння ОСОБА_2 в полон його дочка ОСОБА_1 була неповнолітньою, тому з жовтня 2022 року отримувала належні неповнолітній дитині військовослужбовця, який потрапив у полон, виплати. Після досягнення ОСОБА_1 повноліття зазначені виплати були припинені, оскільки батько та дочка зареєстровані за різними адресами.

Враховуючи, що встановити факт спільного проживання заявниці разом з батьком, в іншому порядку, чинним законодавством не передбачено, та згідно з законом такий факт породжує для неї юридичні наслідки у виді отримання права на виплати як член сім`ї військовослужбовця, який потрапив у полон, вимушена звернутися до суду із зазначеною заявою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала з наведених в ній підстав та просила її задовольнити.

В судовому засіданні представник заявниці адвокат Дорош С.П. заяву підтримав з наведених в ній підстав та просив її задовольнити.

В судовому засідання представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 не заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 , зазначивши, що встановлення зазначеного факту породжує право заявниці на отримання виплат, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016 року.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду повідомила, що вона проживає по сусідству з родиною заявниці та зазначає, що ОСОБА_2 хоча і був зареєстрований за іншою адресою, але проживав з сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , мав з ними добрі стосунки та відповідно заявниця, як його неповнолітня дочка перебувала на його утриманні. Після того, як ОСОБА_2 був мобілізований, відпустки він проводив з сім`єю та проживав з ними в зазначеній квартирі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , яка також проживає по сусідству із родиною заявниці, надала суду показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_3 .

Заслухавши показання заявниці, її представника, представника заінтересованої особи, свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, тобто заявниця досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.34). Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 23 травня 2018 року Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками заявниці зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.8). ОСОБА_1 з 23.12.2004 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7).

Батько заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (зворот а.с.9).

Відповідно до Акту, складеного 07.02.2023 року ТОВ «Житлокомцентр», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 21 березня 2004 року (а.с.23).

30.04.2020 року ТВО командира військової частини НОМЕР_3 видано Наказ № 144 відповідно до якого сержанта ОСОБА_2 , призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 17 квітня 2020 № 40-РС на посаду командира бойової машини командира механізованого відділення І механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону, який прибув з військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_4 , з 30 квітня 2020 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і вважати таким, що 30 квітня 2020 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою шпк «сержант» (а.с.16).

24.02.2022 року ТВО командира військової частини НОМЕР_1 видано Наказ № 56 відповідно до якого сержант ОСОБА_2 безпосередньо приймає участь в бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки в оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо у районах, з 24 лютого 2022 року (а.с.17).

30.04.2022 року матері заявниці - ОСОБА_5 на адресу АДРЕСА_2 , надійшло Сповіщення сім`ї № Г/1466, відповідно до якого сержант ОСОБА_2 25 квітня 2022 року потрапив до полону (а.с.10).

18.05.2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано Наказ № 848, відповідно до якого, полон сержанта ОСОБА_2 вважати пов`язаним із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби, при ведені бойових дій з підрозділами держави агресора російської федерації (п.2); належні виплати перерахувати членам сім`ї згідно постанови Кабінету міністрів України № 884 від 30 листопада 2016 року (п.5) (а.с.19).

Згідно листа за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 , направленого на адресу ОСОБА_1 , у відповідь на її звернення від 24.10.023 року, відповідно до якого отримана відповідь від військової частини НОМЕР_1 , в якій повідомляється, що донька захопленого в полон військовослужбовця ОСОБА_2 має право на отримання належних коштів на підставі рішення суду про встановлення факту спільного проживання з військовослужбовцем (а.с.21).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України, визначено факти, про встановлення яких суд розглядає справи в порядку зазначеної статті. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» , в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми чинного законодавства, суд вважає, що заявником доведено належними, достатніми та допустимими доказами той факт, що вона станом на лютий місяць 2022 року проживала разом зі своїм батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , та були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки; та встановлення зазначеного факту в іншому порядку, чинним законодавством не передбачено; та згідно з законом зазначений факт породжує для заявниці юридичні наслідки у виді отримання права на виплати як член сім`ї військовослужбовця, який потрапив у полон.

За таких підстав, суд визнає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 6 11, 13, 17, 18, 76 -83, 89, 263-265, 273, 293-294, 315 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дорош Сергій Петрович, заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на лютий місяць 2022 року, проживала разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , та були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 15 листопада 2024 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна