Справа № 496/4115/24
Провадження № 2/496/2221/24
У Х В А Л А

18 жовтня 2024 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Горяєв І.М., розглянувши заяву представника позивача адвоката Гоцуляк Ю.С. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -

В С Т А Н О В И В:

В проваджені Біляївського районного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за вищезазначеним позовом.

24.06.2024 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0285, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , заборонити державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії пов`язані з земельною ділянкою кадастровий номер :03:001:0285, що належить ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 25.06.2024 року заяву представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом було повернуто заявнику.

Вказану ухвалу суду від 25.06.2024 року, представником позивача було оскаржено та постановою Одеського апеляційного суду від 26.09.2024 року ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 25.06.2024 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи вказану заяву про забезпечення позову, представник заявника посилається на те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою у розмірі 1 000 доларів США гривневий еквівалент якої становить 40 510,00 грн. Відповідача ухиляється від повернення отриманих грошей та з огляду, на неналежну поведінку, як сторони договору, останній фактично намагається уникнути виконання зобов`язань, що свідчить про велику вірогідність також спроб відчужити, зареєстроване за відповідачем майно. За відповідачем зареєстровано об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку та відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 07.06.2024 року зазначено наступні відомості про земельну ділянку: кадастровий номер земельної ділянки: :03:001:0285; цільове призначення В.02.01; категорія земель: землі житлової та громадської забудови; вид користування: будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); форма власності: приватна власність; площа земельної ділянки: 0.1002; місце розташування: АДРЕСА_1 , а також, зазначено такі відомості про суб`єктів права власності на земельну ділянку: прізвище та ім`я фізичної особи: ОСОБА_2 . Для виключення можливості уникнення відповідачем відповідальності за невиконання обов`язку за розпискою від 27.02.2020 року шляхом вчинення ним дій направлених на приховування майна: поділу земельної ділянки та присвоєння їй нових кадастрових номерів, продажу, дарування, інше, позивач для захисту своїх законних прав та інтересів вважає за необхідне забезпечити позовну заяву накладенням арешту на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, яка знаходиться у власності ОСОБА_2 , а також забороною державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії пов`язані з вказаною земельною ділянкою. У зв`язку з чим, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На підставі ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 р., з відповідними змінами та доповненнями, «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має право брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зміст поданої заяви свідчить про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли спірні правовідносини, пов`язані з стягненням боргу.

Суд звертає увагу, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в разі невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачеві розпоряджатися певним майном чи здійснювати певні дії.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог заявника з огляду на не співмірність такого заходу забезпечення позову з урахуванням вартості нерухомого майна, на яке заявник просить накласти арешт, із заявленими позовними вимогами з урахуванням ціни позову 40510,00 грн.

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Також представником позивачане надано до заяви підтверджуючих доказів того, що відповідач намагається продати або відчужити земельну ділянку, яка йому належить третім особам.

Отже, лише посилання представника заявника на те, що відповідач з метою уникнути відповідальності за невиконання обов`язку за розпискою шляхом вчинення ним дій на приховування майна: поділу земельної ділянки та присвоєння їй нових кадастрових номерів, продажу, дарування, інше, не є доказом, який би свідчив про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Відтак, враховуючи те, що представником позивача не надано жодних доказів в обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову у заявлений ним спосіб може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Крім вищезазначеного, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

За відсутності достатнього обґрунтування доводів щодо забезпечення позову суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150-153, 3.2004 до 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">187, 274, ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника позивача адвоката Гоцуляк Ю.С. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Суддя І.М. Горяєв