Справа № 697/2014/24
Провадження № 2/697/767/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Бузницької Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) в інтересах ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі також ОСОБА_3 , відповідач) про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що сторони мають спільну дитину дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Канівського міськрайонного суду від 14.11.2016 по справі № 697/1978/16-ц відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки та сина, щомісячно у розмірі 1/3 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дітей. На даний момент дочка досягла повноліття та стягнення аліментів припинилось.

З 01.09.2023 дочка ОСОБА_2 навчається на денній формі здобуття освіти Ржищівського індустріально-педагогічного фахового коледжу. Дата закінчення навчання 30.06.2026.

Позивач працює в Канівському центрі первинної медико-санітарної допомоги на посаді медичної сестри. Її заробіток становить в межах мінімальної заробітної плати з відрахуванням відповідних податків та зборів. Проте даних коштів, заробітної плати не вистачає на утримання її та дитини. Вона не в змозі самостійно утримувати дочку, у зв`язку з тим, що дочці необхідні кошти не тільки на навчання, на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники тощо. Крім того, оскільки дочка навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, вона не має ніякого джерела доходів, не має можливості працевлаштуватися, а тому потребує матеріальної допомоги.

Відповідач офіційно працює водієм на ПрАТ «Миронівський хлібопродукт», тобто працює та має дохід. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу, оскільки офіційно працює, має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, яка навчається, не надає, чим порушує батьківський обов`язок.

З огляду на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, уповноважила представляти свої інтереси адвоката Васяновича В.В.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Васянович В.В. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити (а.с.26).

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення (а.с.27).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6).

З 01 вересня 2023 року ОСОБА_2 є студенткою Ржищівського індустріально-педагогічного фахового коледжу денної форми навчання за спеціальністю «121 Інженерія програмного забезпечення». Термін навчання визначений до 30.06.2026, що підтверджено довідкою навчального закладу №250166 від 03.09.2024 (а.с.9).

Згідно довідки форми ОК-5, позивач ОСОБА_1 працює в Канівському центрі первинної медико-санітарної допомоги та отримує мінімальну заробітну плату (а.с.11-16).

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд приймає до уваги всі подані сторонами докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 навчається на денній формі навчання, факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Так, необхідність отримання належної освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, вказана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За правилами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області 14.09.2006, вбачається, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що повнолітня донька сторін ОСОБА_2 має вік більше 18, але менше 23 років, після закінчення загальноосвітньої школи продовжила навчання у Ржищівському індустріально-педагогічному фаховому коледжі та перебуває на утриманні матері.

Основний тягар по утриманню позивача несе її мати, яка дбає про підвищення освітнього рівня та здобуття професії донькою, її умови проживання та забезпечення предметами першої необхідності.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає неможливості або обмеження відповідача у здійсненні свого обов`язку по утриманню доньки, тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу).

З врахуванням наведеного вище, суд вважає позовні вимоги позивача доведеними, а відтак такими, що підлягають до задоволення.

Суд, при винесенні рішення, також керується практикою Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого Рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

Що стосується терміну стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

З довідки наданої позивачем № 250166 від 03.09.2024 вбачається, що термін закінчення навчання ОСОБА_2 30 червня 2026 року (а.с.9).

Враховуючи вищевикладене, термін стягнення аліментів на навчання доньки ОСОБА_2 повинен визначатись не до досягнення нею 23-річного віку, а до закінчення навчання 30 червня 2026 року.

Частина 1 статті 191 СК України вказує на те, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з вказаним позовом 13.09.2024, відповідно саме з цієї дати слід проводити стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.).

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Судом встановлено, що до розгляду справи по суті відповідач позовні вимоги про стягнення аліментів визнав, а тому з останнього на користь держави підлягає стягненню 50% судового збору, що складає 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 263-265, 268, 273, 279, 354, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.09.2024 і до закінчення навчання доньки 30.06.2026, але не пізніше досягнення нею 23-х річного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави /отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106/ судовий збір в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень, 60 копійок).

Іншу частину судового збору в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень, 60 копійок) компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Головуючий Б . К . Скирда