Справа № 727/7618/24
Провадження № 2/727/1568/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, у складі:

головуючого- судді Слободян Г.М.

за участю:

секретаря судового засідання Вакарчук Т.Р.

сторін по справі:

-позивача ОСОБА_1

-відповідача ОСОБА_2 та в його інтересах представника, адвоката Кодрян Я.

розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження, у судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання.

В обгрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що його батьками є - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Стверджує, що на момент його народження, ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки проживали однією сім?єю, без реєстрації шлюбу. Зазначає, що свій шлюб вони не реєстрували та приблизно в 2015 році припинили свої відносини. Вказує на те, що з моменту їх розлучення та по сьогоднішній день він проживає разом з матір?ю. Зазначає, що за рішенням суду, до досягнення ним повноліття, батько сплачував матері на його утримання аліменти, однак після досягнення ним повноліття він відмовляється надавати йому матеріальну допомогу, яка в тому числі необхідна позивачу для оплати навчання в університеті. Стверджує, що за перший курс навчання, згідно умов договору про навчання, його мати сплатила 32 200 грн., однак наразі її заробітна плата не дозволяє повністю компенсувати затрати на навчання та утримання сина. Вказує на те, що відповідач матеріальної допомоги на його навчання та утримання не надає, а у нього (позивача) постійної роботи та доходу не має.

Позивач стверджує, що відповідач інших осіб на утриманні не має, аліменти нікому не сплачує, є працездатним, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортні засоби, сільськогосподарську техніку, його стан здоров?я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти в розмірі 5 прожиткових мінімумів щомісячно, що становить 15 115 грн.

Відтак, просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання сина, що продовжує навчання, в розмірі 5 прожиткових мінімумів щомісячно, що на момент подачі позовної заяви становить 15 115 грн. до досягнення ним 23 років за умови його навчання.

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.08.2024 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

03.09.2024 року до суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Кодрян Я.Д. Із заявленими вимогами позивача не погоджуються повністю з наступних підстав. Стверджують, що посилання в позові на те, що відповідач є працездатним, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортні засоби, сільськогосподарську техніку, його стан здоров?я дозволяє працювати не відповідають дійсності, оскільки відповідач ОСОБА_2 є інвалідом II групи та не здатний до трудової діяльності у звичайних виробничих умовах, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12АГГ N?799803 від 24.07.2024 року. Окрім того, наразі у відповідача немає у власності будь-якого нерухомого та рухомого майна. На даний час власником квартири АДРЕСА_2 , яка раніше на праві власності належала відповідачу ОСОБА_2 , є позивач ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає у вказаній квартирі зі своєю матір?ю ОСОБА_3 .

Стверджують, що у ОСОБА_2 на праві власності відсутнє будь-яке житло, в якому б він мав можливість безперешкодно проживати, та постійно змушений шукати житло для проживання, змінювати місце проживання, сплачувати орендну плату за користування житловими приміщеннями. Зазначають, що у відповідача взагалі відсутнє місце реєстрації та постійне місце проживання. Вказують на те, що ОСОБА_2 також поніс значні витрати у зв?язку з незаконним позбавленням його права власності на квартиру, що зумовлено зокрема діями матері позивача ОСОБА_3 , оскільки був позбавлений права власності на вказану квартиру у зв?язку із підробленням боргового документу (розписки) та змушений був відновлювати своє право власності на спірну квартиру в судовому порядку, що зумовило суттєві психотравмуючі наслідки для ОСОБА_2 , вплинуло на стан його здоров?я, він отримав обмеження самообслуговування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності контролювати свою поведінку та став інвалідом, у зв?язку з чим змушений постійно лікуватись в ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» та потребує постійного стороннього догляду, що також вимагає понесення ним постійних додаткових витрат на лікування.Зазначачють, що ухвалою Шевченківського районного суду від 13 червня 2024 року встановлено складний матеріальний стан ОСОБА_2 та у зв?язку з чим рострочено йому сплату судового збору за подання до суду позову до ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Представник відповідача вказує на те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини викладені в позові щодо необхідності отримання ним аліментів в розмірі 5 прожиткових мінімумів щомісячно, що на момент подачі позовної заяви становить 15115 грн., до досягнення ним 23 років у зв?язку з тим, що він продовжує навчання, а також доказів матеріального становища відповідача, в обгрунтування його можливості надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи складний матеріальний стан ОСОБА_2 , відсутність у нього доходів, відсутність у нього нерухомого та рухомого майна, постійного місця проживання, а також важкий стан здоров?я, наявність у нього інвалідності, необхідність постійного лікування та постійного стороннього догляду, що позбавляє його можливості працювати, а навпаки вимагає понесення додаткових витрат для забезпечення лікування та стороннього догляду, просять відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, в повному обсязі.

22.10.2024 року позивачем ОСОБА_1 скеровано до суду клопотання про призначення по справі комплексної комісійної судово-медичної експертизи. Клопотання обґрунтоване тим, що позивач сумнівається у тому, що у відповідача дійсно є проблеми зі здоров`ям, які б слугували підставою для встановлення останньому групи інвалідності.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.11.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення по справі комплексної комісійної судово-медичної експертизи.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Зазначив, що матеріальна допомога батька необхідна йому для оплати навчання, оскільки перший навчальний рік за його навчання сплачувала мати, однак наразі в неї немає матеріальної можливості матеріально утримувати його.

Відповідач ОСОБА_2 та в його інтересах адвокат Кодрян Я.Д. у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважає на наступне.

Досліджені докази та застосовані норми права.

Судом належними та допустимими доказами встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 07.03.2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.8).

Відповідно до договору про навчання у закладі вищої освіти №Дфін-17 від 14.08.2023 року позивач ОСОБА_1 вступив на денну форму здобуття вищої освіти до Чернівецького торговельно-економічного інституту Державного торгово-економічного університету, де навчається по сьогоднішній день, що також підтверджується копією студентського квитка (а.с.10, 12).

Згідно довідки №970 від 17.07.2024 року ОСОБА_1 є студентом 2-го курсу денної форми навчання, освітній ступінь бакалавр. Термін навчання з 01.09.2023 р. по 30.06.2027 р. (а.с.13),

Мати позивача ОСОБА_3 сплатила 32 200 грн. за перший курс навчання, згідно умов вказаного вище договору, що підтверджується квитанцією №5 від 11.08.2023 року (а.с.11).

Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом II групи та не здатний до трудової діяльності у звичайних виробничих умовах, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12АГГ №799803 від 24.07.2024 року (а.с.36).

3 2012 року ОСОБА_2 лікується в ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» та має такі діагнози: виражені розлади особистості внаслідок органічного ураження ЦНС з сутінковими станами свідомості, генералізованими судомними нападами, що підтверджується довідкою ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» №909 від 27.08.2024 р. (а.с.37).

Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» №2043 від 27.08.2024 року ОСОБА_2 за рівнем обмеження життедіяльності, а саме: обмеження самообслуговування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності контролювати свою поведінку, потребує постійного стороннього догляду (а.с.38).

Згідно довідки ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 27.08.2024 року №6653 ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, як одержувач пенсії, не перебуває. За даними, наявними в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж з 01.01.2004 відсутній, що не дас права на призначення пенеї по інвалідності (а.с.39).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у ОСОБА_2 немає у власності будь-якого нерухомого та рухомого майна. На даний час власником квартири АДРЕСА_2 , яка раніше на праві власності належала відповідачу ОСОБА_2 , є позивач ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає у вказаній квартирі зі своєю матір?ю ОСОБА_3 (а.с.40-50).

ОСОБА_2 поніс витрати у зв?язку з позбавленням його права власності на квартиру, оскільки був позбавлений права власності на квартиру АДРЕСА_2 у зв?язку із підробленням боргового документу (розписки) та змушений був відновлювати своє право власності на спірну квартиру в судовому порядку, що підтверджується рішенням Шевченківського районного м. Чернівці від 27 липня 2020 року та постановою Чернівецького апеляційного суду від 15 вересня 2022 року (а.с.51-61).

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 09.05.2023 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченкіського районного суду м.Чернівці від 28.02.2023 року. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 2500 грн. (а.с.63-65).

ОСОБА_2 отримує державну соціальну допомогу, як особа з інвалідністю, що підтверджується посвідченням Серії ДДА №161192 від 09.10.2024 року, а також довідкою про отримання державної соціальної допомоги №3230 від 16.10.2024 року (а.с.90-92, 94).

Згідно довідки ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» №7531 від 22.10.2023 року, ОСОБА_2 з 15.10.2024 р. по теперішній час знаходиться на лікуванні в 6 відділенні ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» (а.с.93).

З Витягу з ЄРДР 29.10.2024 р. за №0000276 вбачається, що за результатами розгляду заяви позивача ОСОБА_1 до ЄРДР було внесено відомості за ознаками злочину передбаченого ст.366 КК України та розпочато досудове розслідування (а.с.100).

Позивачем ОСОБА_1 була подана скарга до ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» з проханням провести перевірку обґрунтованості встановлення 2 групи інвалідності ОСОБА_2 (а.с.101-103).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України.

Згідно ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.

Так, статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно з ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У відповідності до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Разом з цим, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Окрім цього, частиною першою статті 182 СК України регламентовано, що суд при визначенні розміру аліментів враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частинай 1 статті 182 СК України зобов`язує суд враховувати матеріальне становище обох сторін. Суд не може обмежитися тільки оцінкою потреб дитини, але зобов`язаний враховувати доведеність можливостей батьків.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 вступив на денну форму здобуття вищої освіти до Чернівецького торговельно-економічного інституту Державного торгово-економічного університету, де навчається по сьогоднішній день. Згідно довідки №970 від 17.07.2024 року ОСОБА_1 є студентом 2-го курсу денної форми навчання, освітній ступінь бакалавр. Термін навчання з 01.09.2023 р. по 30.06.2027 р.

Сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення 23-річного віку не є підставою для стягнення аліментів, оскільки закон пов`язує обов`язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім дочці, сину саме з потребою у такій допомозі, яка виникла у зв`язку із витратами, пов`язаними з навчанням, а також за наявності юридичного факту - наявності у батьків можливості надання такої допомоги.

Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача для утримання повнолітньої дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Тобто, однією з умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу.

У позовній заяві позивач посилався на те, що відповідач працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортні засоби, сільськогосподарську техніку, його стан здоров?я дозволяє йому працювати, та відповідно надавати сину матеріальну допомогу.

Разом з цим, як встановлено судом в ході дослідження доказів, відповідач ОСОБА_2 є інвалідом II групи та не здатний до трудової діяльності у звичайних виробничих умовах. 3 2012 року ОСОБА_2 лікується в ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» та має такі діагнози: виражені розлади особистості внаслідок органічного ураження ЦНС з сутінковими станами свідомості, генералізованими судомними нападами. Більше того, згідно висновку лікарської комісії медичного закладу ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» №2043 від 27.08.2024 року відповідач ОСОБА_2 за рівнем обмеження життедіяльності, а саме: обмеження самообслуговування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності контролювати свою поведінку, потребує постійного стороннього догляду.

Тобто, ОСОБА_2 , враховуючи стан його здоров?я, не працює, та відповідно не отримує доходів, що вже в силу ст.199 СК України, є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Однак, представником відповідача на спростування доводів позивача про матеріальний стан відповідача також надано докази про те, що у ОСОБА_2 , відсутнє на праві власності будь-яке житло, в якому б він мав можливість безперешкодно проживати. У ОСОБА_2 взагалі відсутнє місце реєстрації та постійне місце проживання. На даний час власником квартири АДРЕСА_2 , яка раніше на праві власності належала відповідачу ОСОБА_2 , є позивач ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає у вказаній квартирі зі своєю матір?ю ОСОБА_3 .

На відміну від обов?язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який існує незалежно від їхньої можливості сплачувати аліменти на таке утримання, обов?язок батьків утримувати повнолітню дитину до досягнення нею двадцяти трьох років виникає лише за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

У справі №748/2340/17 Верховний Суд зазначив, що батьки мають бути працездатними та мати достатній заробіток, який дозволить забезпечувати власні потреби і потреби повнолітньої дитини.

Суд зауважує, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини викладені в позові щодо необхідності отримання ним аліментів в розмірі 5 прожиткових мінімумів щомісячно, що на момент подачі позовної заяви становить 15115 грн., до досягнення ним 23 років у зв?язку з тим, що він продовжує навчання, а також доказів матеріального становища відповідача (наявність доходів, доведених витрат, майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів) в обгрунтування його можливості надавати матеріальну допомогу.

Окрім того, у судовому засіданні даючи пояснення позивач зазначив, що він має підробіток, який з його слів є прибутковим, однак доказів підтвердження цьому не зміг надати, оскільки працює неофіційно.

Таким чином, вказані обставини дають підстави вважати, що у ОСОБА_2 відсутня можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, оскільки він не є працездатним, не має доходів, враховуючи відсутність у нього нерухомого та рухомого майна, постійного місця проживання, а також важкий стан здоров?я, наявність у нього інвалідності, необхідність постійного лікування та постійного стороннього догляду, що позбавляє його можливості працювати, свідчить про відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому синові ОСОБА_1 . Доказів зворотного позивачем суду не надано.

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Згідно ч.2 ст.78 ЦІК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, при вирішенні спору враховує, що відповідач на даний час у зв`язку зі станом здоров`я позбавлений можливості працювати та отримувати дохід. Більше того, відповідач сам потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги. Тобто, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 не має об`єктивної можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, в силу зазначених судом вище обставин.

При накладенні фінансових обов`язків суд має забезпечувати баланс між інтересами сторін, зважаючи на обґрунтованість та доказовість вимог.

Суди країн Європейського Союзу керуються принципом пропорційності в питаннях матеріальної підтримки, тобто обов`язок батьків не повинен ставати непропорційним за умов, коли діти вже можуть самостійно забезпечити себе.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як учасники справи, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи те, що позивач не довів сукупності юридичних фактів, необхідних для застосування ч. 1 ст. 199 СК України, зокрема, реальної потреби в матеріальній допомозі саме в зазначеному розмірі та можливості відповідача її надавати, суд приходить до висновку, що в задовленні заявлених позовних слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.3, 15, 199, 200 СК України, ст.ст.4, 13, 80, 81, 263, 265, 279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання у розмірі 5-ти прожиткових мінімумів щомісячно, в сумі 15115 грн. до досягнення ОСОБА_1 23 років за умови його навчання та стягнення витрат на правничу допомогу відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або череш суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 19.11.2024 року.

Суддя Слободян Г.М.