Справа № 459/2211/24
Провадження № 2/459/609/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 листопада 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосад М.Д.

з участю секретаря судового засідання Козак І. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицький за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В :

16.08.2024 позивачка звернулася до суду із даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 4500 грн, відшкодування збитків у сумі 22,50 грн, інфляційні втрати в сумі 249,40 грн і 3% річних у сумі 101,63 грн, крім того, відшкодування моральної шкоди у сумі 2250 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 31.10.2023 з її рахунку в АТ «ПУМБ» було здійснено платіж у сумі 4500,00 грн. на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2 НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», призначення платежу: «за інформацією по договору». Протягом 2021-2022 рр. її чоловік ОСОБА_3 перерахував значну суму коштів (близько 30 тис. доларів США) шахрайській псевдоінвестиційній організації «Степ Ту Лідершип» («Step To Leadership»). Йому визвалися допомогти ОСОБА_4 , який представляв брокерські організації «Профіт Моушн Клаб» («Profit Motion Club») і «ЮБК Маркетс» («UBK Markets»), та ОСОБА_5 , який представився юристом «Міжнародної комісії з фінансових послуг» («International Financial Services Commission»). Слідуючи вимогам ОСОБА_6 , він сплатив на рахунок відповідача кошти на загальну суму понад 300 тис. грн. Однак виявилося, що цих коштів не достатньо. На прохання чоловіка вона сплатила власні кошти в сумі 4,5 тис. грн на користь відповідача за реквізитами, які надіслав ОСОБА_4 . 09.05.2024 її чоловік помер. Жодних послуг відповідач ні їй, ні її чоловіку не надав. 04.11.2023 на сайті ГО «Центр протидії фінансовим злочинам» була опублікована інформація про деяких підставних осіб, яких залучають кібершахраї, і серед цих осіб вказаний ФОП ОСОБА_2 . Зокрема вказано, що діяльність ФОП ОСОБА_2 пов?язана з прийомом коштів на користь шахрайського проекту «BTQ ink», при цьому зазначено номер його розрахункового рахунку, який співпадає з тим, на який вона сплатила кошти.

Між нею та відповідачем склалися правовідносини, які мали ознаки правочину з надання послуг. Разом із тим цей правочин мав дефектний характер та зі сторони ФОП ОСОБА_2 був здійснений із використанням нечесної підприємницької практики. Участь ФОП ОСОБА_2 у цьому правочині полягала в тому, що він прийняв від неї оплату за інформацію, проте жодної інформації або інформаційних послуг не надав.

При вчиненні платежу на користь відповідача була нарахована комісія банку в сумі 22,50 грн., тобто в розмірі 0,5% від суми платежу. Таким чином, збитки, пов?язані зі сплатою коштів на рахунок ФОП ОСОБА_2 , складаються з банківської комісії в сумі 22,50 грн.

Просить стягнути інфляційні втрати у розмірі 249,40 грн та 3% річних за період прострочення заборгованості загальною тривалістю 274 дня, що складає 101,63 грн.

Зазначає, що перенесла душевне потрясіння як власне через втрату коштів, так і через усвідомлення непорядності, недобросовісності дій відповідача, що було для неї неочікуваним і не вкладалося в її світогляд. З?ясувавши, що кошти були одержані відповідачем без будь-якої законної та економічної підстави, вона перебувала у психологічному напруженні, переживала через невизначеність ситуації, сподівалася на добровільне повернення відповідачем цих коштів. Переконавшись у відсутності таких намірів у відповідача, я була охоплена розпачем. Постійно турбували пригнічений настрій, нервозність, відчутно погіршився сон, почастішав головний біль. З огляду на це, просить стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди в сумі 2250 грн.

Ухвалою від 19.08.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд.

Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач у судові засідання, призначені на 24.09.2024, 16.10.2024, 20.11.2024 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд даної справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісток), які містяться в матеріалах справи та які повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов.

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомлений про розгляд справи належним чином.

Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що позивачка 31.10.2023 здійснила платіж зі свого рахунку в АТ «ПУМБ» на рахунок ФОП ОСОБА_2 НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», призначення платежу: «за інформацією по договору» у сумі 4500,00 грн, що підтверджується копією квитанції №179812071 (а.с.15).

Позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 , згідно з копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 , та відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , останній 09.05.2024 помер (а.с. 16, 17).

Як вбачається із копії витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець із 07.10.2023, види діяльності: діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (основний), веб-портали, надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у., посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації (а.с.20-21).

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон N? 1023-XII) споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов?язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника.

В силу положень ч. 1 ст. 2 Закону N? 1023-XII законодавство про захист прав споживачів складається з цього закону, ЦК України, ГК України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону N? 1023-XII, нечесна підприємницька практика це будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Як встановлено ч. 1 ст. 19 Закону N? 1023-XII, нечесна підприємницька практика забороняється. Перелік форм нечесної підприємницької практики не є вичерпним.

Ч. 6 ст. 19 Закону N? 1023-XII встановлено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону. N? 1023-XII захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов?язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов?язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Слід відмітити, що правочин є дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Отже, правочин співвідноситься з договором як загальне і окреме, при цьому, кожний договір є правочином, але не кожний правочин є договором.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону N? 1023-XII підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, розрахунковим документом тощо.

Аналогічне розуміння нечесної підприємницької практики випливає з директиви Європейського Парламенту і Ради від 11.05.2005 N? 2005/29/ЄС (директиви про недобросовісні комерційні практики), яку Україна зобов?язалася імплементувати відповідно до Додатку ХХХХ до Глави 20 («Захист прав споживачів») Розділу V («Економічне і галузеве співробітництво») Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом від 16.09.2014 N? 1678-VII. Вказана директива містить заборону недобросовісних комерційних практик незалежно від наявності або відсутності договірних відносин між споживачем та суб?єктом господарювання («торговцем»), а її положення застосовуються до недобросовісних комерційних практик бізнесу щодо споживачів до, під час і після комерційної операції (параграф 1 ст. 3). Крім того, відповідно до вказаної директиви, комерційна практика є недобросовісною, якщо вона суперечить вимогам до професійної сумлінності. У свою чергу, відповідно до п. (h) ст. 2 директиви професійна сумлінність передбачає стандарт особливих навичок і обачності, застосування якого до споживачів обґрунтовано очікують від торговця та який відповідає чесній ринковій практиці та (або) загальному принципу добросовісності у сфері діяльності торговця.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину ( п. 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі N? 916/3156/17).

Згідно з ч. 4 ст. 81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов?язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події; у разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

За загальним правилом, тягар доведення обґрунтованості вимог позову покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Це узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 15.07.2020 N? 750/10595/17, від 24.02.2021 у справі N? 209/1327/17 та від 02.06.2021 у справі N? 757/62714/18.

Обов?язок доказування стороною тих чи інших обставин залежить від того, стверджує особа про існування обставин, або заперечує їх існування; відповідно доводи існування того чи іншого факту повинна надати та сторона, яка стверджує про його існування (постанову Верховного Суду від 24.03.2021 у справі N? 219/12839/19).

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги факт перерахування коштів позивачкою на рахунок відповідача, як наслідок, не надання останнім за отриману ним плату послуг, відповідачем в свою чергу, не подано суду жодного доказу на спростування даних обставин, таку підприємницьку діяльність відповідача, слід вважати нечесною.

Як було встановлено вище, правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. З огляду на це, з відповідача підлягають стягненню перераховані позивачкою кошти на його рахунок у сумі 4500 грн.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 216 ЦК України, якщо у зв?язку із вчиненням недійсного правочину стороні завдано збитків або моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

При вчиненні позивачкою платежу на користь відповідача була нарахована комісія банку в сумі 22,50 грн., тобто в розмірі 0,5% від суми платежу. Таким чином, збитки, пов?язані зі сплатою коштів на рахунок ФОП ОСОБА_2 складаються з банківської комісії в сумі 22,50 грн, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст. 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов?язань ( п. 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі N? 910/10156/17).

Слід зазначити, що дія ст. 625 ЦК України поширюється також і на правовідносини, пов?язані з відшкодуванням збитків (пп. 17-33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі N? 686/21962/15-ц).

Таким чином, базою для розрахунку інфляційних втрат та 3% річних є сума сплачених коштів з урахуванням збитків.

Розмір 3% річних від суми заборгованості (з урахуванням збитків) розраховувався пропорційно кількості днів прострочення протягом кожного року з урахуванням кількості днів у відповідному році (365 днів у невисокосному та 366 днів у високосному).

При такому розрахунку сума 3% річних за період прострочення загальною тривалістю 274 дня складає 101,63 грн.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, судом ураховано таке.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 2, ч. 3 статті 23 ЦК моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях. яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом враховано, що наслідком винних дій (бездіяльності) відповідача, позивачка втратила власні кошти, перебувала у психологічному напруженні, була охоплена розпачем, внаслідок чого виникла необхідність застосування значних зусиль для організації її життя та відновлення порушених прав.

У зв`язку з цим, суд вважає, що заявлений позивачкою розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 2250 грн підлягає задоволенню.

Враховуючи задоволення позову, керуючись ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) про захист прав споживачів задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 4500 грн, відшкодування збитків у сумі 22,50 грн, інфляційні втрати в сумі 249,40 грн, 3% річних у сумі 101,63 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2250 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави 2422,40 грн судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 25.11.2024.

Суддя: М. Д. Новосад