Справа № 212/6533/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Білої А.А., за участю представника заявника адвоката Кафтасьєвої Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, у порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника,

В С Т А Н О В И В:

28 червня 2024 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, у якій просила суд встановити факт перебування її на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заявник є пенсіонером, не працює, отримує мінімальну пенсію в розмірі від 2298 грн до 2766,49 грн, тоді як її покійний чоловік на момент смерті був пенсіонером і отримував пенсію у розмірі 14 560,04 грн, що є значно більшим за пенсію заявниці. Пенсія чоловіка була основним постійним джерелом існування родини, дружина перебувала на утриманні чоловіка, вони мали спільний бюджет, заявниця розпоряджалася грошима чоловіка, купувала продукти, сплачувала комунальні послуги. Заявник та її чоловік проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , за якою вона була зареєстрована, тоді як ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Різна реєстрація адреси проживання була з метою оптимізації витрат по оплаті комунальних послуг та отримання субсидії, але при цьому фактично вони разом однією сім`єю проживали в житловому будинку майже усе життя. Після смерті чоловіка заявник звернулася до органів Пенсійного фонду для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, в чому їй було відмовлено через не підтвердження перебування на утриманні годувальника, так як заявник та її покійний чоловік мали різні зареєстровані адреси проживання, тому вона вимушена звернутися до суду з цією заявою.

Ухвалою судді від 02 липня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку окремого провадження, призначено судовий розгляд справи на 24 липня 2024 року.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Кафтасьєва Г.В. в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити, суду пояснила, що після реєстрації шлюбу у 1974 році заявник проживала з чоловіком разом, але реєстрації місць проживання подружжя було різне. При цьому ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою проживання АДРЕСА_1 , у будинку, який подружжя придбало у 1996 році, і в якому з того часу вони проживали разом, мали спільний бюджет. Пояснила, що основним джерелом існування заявниці, яка була пенсіонером і мала мінімальну пенсію, була пенсія чоловіка, розмір якої значно перевищував пенсію заявниці.

Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надала суду письмове клопотання, у якому просить розглянути справу за її відсутності за наявними у справі матеріалами.

Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ в Запорізькій області до суду не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, заяв про відкладення або розгляд справи за його відсутності суду не надавав.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності представників заінтересованих осіб, неявка яких не перешкоджає розгляду справи.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , кожен окремо, суду пояснили, що подружжя ОСОБА_5 проживали з 1996 року разом за адресою: АДРЕСА_1 . Подружжя вело спільний побут, бюджет, пенсія чоловіка була набагато більша, ніж у дружини, оскільки він був шахтарем.

Суд, заслухавши представника заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заявлених вимог з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 1974 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).

Згідно із витягом з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрована з 1981 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).

ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Згідно з копією Акту від 07.06.2024, підписаного сусідами ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , підписи яких засвідчено начальником дільниці ТОВ «КК «Дом.Ком», ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з грудня 2007 року по січень 2020 року проживали спільно, вели спільне господарство та побут (а.с. 10).

Згідно з копією Акту від 19.07.2022, підписаного сусідами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , підписи яких засвідчено заступником голови квартального комітету ОСОБА_12 , дружина померлого ОСОБА_2 дійсно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , вела з померлим сумісне господарство (а.с. 15).

Згідно з наданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області інформацією у вигляді сформованої довідки від 26.06.2024 № 1024/0400-010219-26 ОСОБА_2 , що проживав за адресою АДРЕСА_1 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, та отримував пенсію за віком, розмір якої визначений за період січень 2023 року червень 2024 року у загальній сумі 243 174,90 грн, за червень 2024 року 14 560,04 грн (а.с. 14).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком у розмірі 2766,49 грн, що підтверджується копією довідки № 9239 2325 3086 1270 (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 03 червня 2024 року Покровським відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 10).

Відповідно до копії рішення № 86 від 13.06.2024 ГУ ПФУ в Запорізькій області відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у зв`язку з переходом на пенсію в разі втрати годувальника через відсутність документу, що підтверджує факт перебування на утриманні годувальника на момент смерті (а.с. 19).

Крім того, у вказаному рішенні роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Згідно із ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається, зокрема, в разі смерті пенсіонера незалежно від тривалості страхового стажу.

Відповідно до п.п. 9 п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 із змінами та доповненнями, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Згідно із п. 2.11 вищевказаного Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку..

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

У постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року по справі № 210/343/19 та від 13 січня 2021 року по справі № 592/17552/18 вказано, що сам по собі факт отримання позивачем пенсії, який забезпечував її прожитковий мінімум, не має правового значення для вирішення справи про встановлення факту перебування на утриманні.

В постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц, вказано, що якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Враховуючи вищевикладені письмові докази, а також покази свідків та пояснення заявниці, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстровану шлюбі з 1974 року, хоча і були зареєстровані за різними адресами, однак проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 у період з 1996 року до смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому, розмір пенсії померлого ОСОБА_2 в розмірі 14560,04 грн на місяць значно (майже у п`ять разів) перевищував розмір пенсії ОСОБА_1 у сумі 2766,49 грн. на місяць, і був основним та постійним джерелом засобів до існування ОСОБА_1 , яка була непрацездатним членом сім`ї пенсіонером.

На думку суду, факт отримання одним із подружжя значно більшого розміру доходу (пенсії), ніж інший з подружжя, який є непрацездатним, достатньою мірою підтверджує ті обставини, що постійним і основним джерелом засобів до існування того з подружжя, хто отримує менший дохід, є пенсія іншого з подружжя.

Зі змісту рішення про відмову в перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.06.2024, вбачається, що право на перерахунок пенсії ОСОБА_1 відсутнє, оскільки відсутній документ, що засвідчує факт спільного проживання з померлим годувальником і перебування у нього на утриманні.

Пункт 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прямо вказує, що у разі неможливості надати документи, які перелічені у ньому, факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Вищевказані обставини підтверджують, що встановлення факту перебування заявника на утриманні має юридичне значення для заявника і без встановлення цього факту заявник не зможе реалізувати своє право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Після встановлення цього факту, заявник має право повторно звернутися до компетентного органу Пенсійного фонду із заявою про перехід на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, додавши до такої заяви рішення суду про встановлення відповідного факту.

Додатково суд звертає увагу на неможливість одержання заявником певних належним чином оформлених документів (довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання разом з годувальником за однією адресою), які посвідчують факт перебування на утриманні, оскільки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 були зареєстровані за різними адресами. Вказана обставина також підтверджує те, що встановлення факту перебування на утриманні має юридичне значення для заявника.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що заявник постійно проживала зі своїм чоловіком та перебувала на його утриманні, у зв`язку із чим її заява про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утриманні ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 24 липня 2024 року.

Суддя: О. В. Колочко