СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-н/759/483/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Сенько М.Ф., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, за якою просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання їх дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення заяви і до досягнення дитиною 23-х років, за умови, що він буде продовжувати навчання.

Згідно зі ст. 161 ч. 1 п. 4 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Дана норма є імперативною.

Заявницею, в супереч вказаної норми закону, не визначено розмір аліментів, що позбавляє суддю визначитись з тим, чи підлягає заява розгляду в порядку наказного провадження.

Крім того, заявницею заявлено вимоги, які не підлягають розгляду взагалі, а саме вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Так, право на аліменти на підставі ст. 199 ч.1 СК України, як це вбачається з диспозиції цієї норми, виникає у разі досягнення дитиною повноліття за умов, що дитина продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а також за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу.

На час подання заяви ОСОБА_3 є неповнолітнім, а відповідно заявниця не може заявити вимоги за підстав цієї норми.

Крім того, вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання можуть бути заявлені тільки в порядку позовного провадження, оскільки вони засновані на спорі про право, на що вказують умови, визначені ст. 199 СК України, щодо потреби дитини в допомозі, та можливості батьків надавати таку допомогу.

Отже, заява в частині вимог про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

За наведених висновків, вважаю за необхідне відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за її заявою, відповідно і на підставі ст. 165 ч.1 п.3, та ст. 186 ч.1 п.1 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 161, 165, 166, 186, 259, 260 ЦПК України, суддя

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Роз`яснити заявниці, що ця ухвала не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в частині вимог про стягнення аліментів на дитину, до досягнення нею повноліття, після усунення недоліків заяви.

З вимогами про стягнення аліментів на повнолітню дитину заявниця (або дитина) може звернутись до суду в порядку позовного провадження, за наявності спору, та умов визначених ст. 199 ч.1 СК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сенько М.Ф.