ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/2914/23 Номер провадження 22-ц/814/2915/24Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н.С. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», в інтересах якого діє представник - адвокат Крюкова Марина Володимирівна, на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 22 травня 2024 року (повний текст рішення складено 22 травня 2024 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 13 березня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір №3814368 про надання споживчого кредиту.

Згідно умов кредитного договору, сума кредиту складає 10000,00 грн, строк кредиту - 30 днів, який може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 10000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача.

Відповідач частково взяті на себе кредитні зобов`язання виконала, однак останньою повне погашення заборгованості за кредитним договором не було здійснено, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 32800,00 грн: 10000,00 грн - тіло кредиту, 22800,00 грн - нараховані проценти.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 25 травня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено договір факторингу №25-05/2022, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, про що було повідомлено відповідача, шляхом направлення на її електронну адресу листа.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, позивач прохав суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 32800,00 грн, інфляційні втрати - 857,49 грн, 3 % річних - 172,54 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2147,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 22 травня 2024 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що за вищевказаним кредитом відповідачем сплачено позивачу у період часу з 17 травня 2021 року по 22 серпня 2021 року кошти в розмірі 25080,00 грн, які значно перевищують загальний розмір заборгованості 14845,00 грн, встановлений судом та вимогу про стягнення з позичальника встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 857,49 грн, а також 3% річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України в сумі 172,54 грн, відтак вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 22 травня 2024 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохав суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити у повному обсязі позовні вимоги, а також стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» витрати на правову допомогу, понесені в суді першої інстанції, у розмірі 10000,00 грн, та понесені в суді апеляційної інстанції - 8000,00 грн.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи, наведені в апеляційній скарзі

В апеляційній скарзі зауважено, що підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку. Відтак, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо стягнення відсотків. В даному випадку нараховані відсотки не носять штрафного характеру - не є пенею чи неустойкою, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Отже, судом не надано належної оцінки доказам, а саме тому, що в даному випадку, нараховані відсотки за кредитним договором є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.

Місцевим судом не надано належної оцінки доказам, а саме не враховано, що позивачем надано поденний детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, який є належним та допустимим доказом заборгованості.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ЦПК України до Полтавського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 33830,03 грн та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Авентус Україна» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписала споживчий кредитний договір №3814368, відповідно до якого товариство надало їй споживчий кредит у розмірі 10000,00 грн. Строк кредиту становить 30 днів, який може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору (пункт 1.4.). Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день, а знижена - 1,615% (пункти 1.5., 1.5.1).

Згідно пункту 2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .

Розділом 4 вказаного кредитного договору передбачено порядок пролонгації строку кредиту, який може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в пункті 1.4. (примітка - 30 днів) договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у передбаченому договором порядку; в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених договором.

Пунктом 4.2. передбачено порядок продовження строку кредиту за ініціативою споживача. Зокрема, споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400,00 грн (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до пункту 4.2.2. договору (пункт 4.2.1. договору).

Згідно пункту 4.2.2. пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шлях здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів: перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в особистому кабінеті в розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «часткове погашення кредиту»; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку товариства info@creditplus.uа (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень товариству, що розміщений на веб-сайті в розділі «зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.

Порядок автопролонгації строку кредиту (далі - автопролонгація) передбачений пунктом 4.3. даного договору.

Сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пунктів 4.2.2-4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (пункт 4.3.1 договору).

Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пункті 4.3.1 договору (пункт 4.3.2. договору).

Договором передбачено, що споживач здійснює платежі у такій черговості:

у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою, недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такій черговості: прострочені зобов`язання по процентам, прострочені зобов`язання по кредиту (пункт 6.3.1. договору);

у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою, недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такій черговості: строкові зобов`язання по процентам, строкові зобов`язання по кредиту (пункт 6.3.2. договору);

у третю чергу здійснюється сплата інших платежів за договором (пункт 6.3.3. договору) (а.с. 65-68).

Місцевим судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що відповідач з умовами договору, укладеного з позивачем, була ознайомлена та з ними погодилася. Зазначені умови договору не визнані недійсними в установленому законом порядку.

25 травня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладений договір факторингу № 25-05/2022, відповідно до умов якого позивач набув права грошових вимог кредитора за кредитними договорами, що входять до портфеля заборгованості та вказані у реєстрі боржників, в тому числі за укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 кредитним договором №3814368 від 13 березня 2021 року, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами (а.с. 44-52).

Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 10 квітня 2024 року, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 13 березня 2021 року було здійснено переказ коштів на суму 10000,00 грн (а.с. 170).

Позиція апеляційного суду

Щодо кредитної заборгованості

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач підписала за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором договір про надання споживчого кредиту та згідно відомостей АТ КБ «ПриватБанк» отримала кредитні кошти на свій картковий рахунок у розмірі 10000,00 грн, чим у свою чергу висловила згоду з умовами укладеного правочину.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України унормовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строки та в порядку, встановлені договором.

Як передбачено частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Тобто позичальник отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти.

Натомість у позичальника виникає зобов`язання повернути грошові кошти у встановлений строк та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказані висновки Велика Палата Верховного Суду висловила у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.

Так, умовами договору споживчого кредитування передбачено, що строк кредиту становить 30 днів, однак відповідно до пункту 1.4. кредитного договору строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 договору.

Так, укладаючи кредитний договір, сторони передбачили згідно розділу 4 кредитного договору порядок пролонгації строку кредиту, зокрема: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в пункті 1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пунктом 4.2. (пункти 4.2.1.-4.2.4.) договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в пункті 4.3 (пункти 4.3.1-4.3.2) договору.

Пунктом 4.2. передбачено порядок продовження строку кредиту за ініціативою споживача. Зокрема, споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400,00 грн (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до пункту 4.2.2. договору (пункт 4.2.1. договору).

Згідно пункту 4.2.2. пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шлях здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів: перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в особистому кабінеті в розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «часткове погашення кредиту»; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку товариства info@creditplus.uа (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень товариству, що розміщений на веб-сайті в розділі «зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.

Порядок автопролонгації строку кредиту (далі - автопролонгація) передбачений пунктом 4.3. даного договору.

Сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пунктів 4.2.2- 4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту пункт 4.3.1 договору).

Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пункті 4.3.1 договору (пункт 4.3.2. договору).

Договором передбачено, що споживач здійснює платежі у такій черговості: у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою, недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такій черговості: прострочені зобов`язання по процентам, прострочені зобов`язання по кредиту (пункт 6.3.1. договору); у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою, недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такій черговості: строкові зобов`язання по процентам, строкові зобов`язання по кредиту (пункт 6.3.2. договору); у третю чергу здійснюється сплата інших платежів за договором (пункт 6.3.3. договору).

Слід зауважити, що визначений порядок погашення заборгованості є таким, що не суперечить нормам цивільного законодавства, зокрема статті 534 ЦК України.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Місцевим судом встановлено та сторонами правочину не заперечувалося, що відповідач частково здійснювала платежі з метою виконання взятих на себе кредитних зобов`язань, так з картки обліку договору (розрахунку заборгованості) вбачається, що 12 квітня 2021 року було здійснено платіж у розмірі 4845,00 грн, що був зарахований на оплату процентів, 17 травня 2021 року - 6650,00 грн, що був зарахований на оплату процентів, 14 червня 2021 року - 4620,00 грн, що був зарахований на оплату процентів, 25 червня 2021 року - 2790,00 грн, що був зарахований на оплату процентів, 21 липня 2021 року - 4940,00 грн, що був зарахований на оплату процентів, 22 серпня 2021 року - 6080,00 грн, що був зарахований на оплату процентів.

Аналізуючи часткове виконання взятих відповідачем на себе кредитних зобов`язань, що полягали у частковій сплаті останньою процентів за користування кредитними коштами, а також беручи до уваги положення договору №3814368 від 13 березня 2021 року щодо пролонгації його дії вбачається, що за ініціативою споживача строк дії кредитного договору продовжувався після кожної здійсненої нею оплати ще на 30 днів (5 платежів х 30 днів), а після закінчення строку дії договору після пролонгацій та за наявності заборгованості за кредитом відбулася автопролонгація спірного договору, що становить не більше 90 днів.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів приходить до переконання про безпідставність висновків місцевого суду про здійснення кредитодавцем нарахування процентів поза строком кредитування, оскільки суд першої інстанції помилково врахував відомості, які вказані у паспорті споживчого кредиту та які містять інформаційний характер та не взяв до уваги положення укладеного між сторонами спору кредитного договору, умовами якого узгоджено порядок пролонгації строку його дії.

Слід зауважити, що нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося товариством до 20 грудня 2021 року, тобто у межах пролонгації строку дії договору, що було узгоджено сторонами кредитного зобов`язання, натомість розрахунок інфляційних втрат (з січня 2022 року по 23 лютого 2022 року) та 3% річних (з 21 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року) - поза межами строку дії кредитного договору, що відповідає нормам матеріального права та сталій практиці Верховного Суду.

Отже, враховуючи обставини справи та норми матеріального права, вбачається, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у частині стягнення кредитної заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат у частині професійної правничої допомоги

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в суді першої інстанції надавалася адвокатом Столітнім М.М. на підставі договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року.

На підтвердження факту надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції надано: копію звіту про надання правової допомоги від 12 грудня 2023 року за змістом якого вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 10 000,00 грн з яких - збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, складання позовної заяви, подання до суду позовної заяви 10 год/10000,00 грн; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серії АІ № 1423361 від 12 грудня 2023 року; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 від 18 вересня 2020 року; копію платіжної інструкції від 12 грудня 2023 року №2083, згідно відомостей якої ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило адвокату Столітньому М.М. грошові кошти у розмірі 10000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з тим, що загальний розмір витрат на правову допомогу в сумі 10000,00 грн підтверджений належними та допустимими доказами.

Крім того, ОСОБА_1 не погодилася із розміром заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, та подала до місцевого суду клопотання про їх зменшення, вказуючи на дійсність, необхідність, розумність та фінансовий стан відповідача, як особи з інвалідністю 3 групи, прохала суд зменшити розмір заявлених витрат до 500,00 грн.

Також в апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заявлено клопотання про стягнення з ОСОБА_1 8000,00 грн витрат на правову допомогу надану в суді апеляційної інстанції.

На підтвердження понесених витрат ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надано довіреність у порядку передоручення від 06 вересня 2023 року; копію звіту про надання правової допомоги від 20 червня 2024 року згідно договору № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року, за змістом якого вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 8000,00 грн з яких - складання апеляційної скарги у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , подання до суду апеляційної скарги 4 год/8000,00 грн; копію договору про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07 липня 2022 року; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серії АН № 1075167 від 23 лютого 2024 року; копію платіжної інструкції від 20 червня 2024 року №5589, згідно відомостей якої ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило адвокату Крюковій М.В. грошові кошти у розмірі 8000,00 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Колегія суддів зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.

Отже, враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в звітах про надання правової допомоги, беручи до уваги соціальний статус відповідача, а також засади розумності, справедливості та співмірності, колегія суддів приходить до висновку про стягнення на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» з ОСОБА_1 3000,00 грн судових витрат на правничу допомогу надану в суді першої інстанції та 2000,00 грн судових витрат на правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції, а всього 5000,00 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищезазначене, апеляційна скарга ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягає частковому задоволенню: рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 22 травня 2024 року - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» суму заборгованості за договором №3814368 про надання споживчого кредиту від 13 березня 2021 року в розмірі 32800,00 грн (10000,00 грн - сума кредиту + 22800,00 грн - сума процентів за користування кредитом), інфляційні втрати - 857,49 грн, 3 % річних - 172,54 грн.

Крім того, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» судові витрати у частині витрат на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції у розмірі 3000,00 грн та понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 2000,00 грн, а всього 5000,00 грн.

Щодо судових витрат у частині судового збору

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню з підстав часткового задоволення вимог у частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а також відсутність у матеріалах справи підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору, то слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» понесені судові витрати у частині сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2147,20 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3220,80 грн, а всього 5368,00 грн.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», в інтересах якого діє представник - адвокат Крюкова Марина Володимирівна - задовольнити частково.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 22 травня 2024 року - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості за договором №3814368 про надання споживчого кредиту від 13 березня 2021 року в розмірі 32800,00 грн, інфляційні втрати - 857,49 грн, 3 % річних - 172,54 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судові витрати у частині витрат на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції у розмірі 3000,00 грн та понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 2000,00 грн, а всього 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» понесені судові витрати у частині сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2147,20 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3220,80 грн, а всього 5368,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2024 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

О.О. Панченко