Номер провадження: 22-ц/813/4826/24
Справа № 508/98/24
Головуючий у першій інстанції Корсаненкова О.О.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
18.07.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Стахової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Чеботар А.Г.,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,
на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 13 березня 2024 року,
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування зазначивши, що з 08.08.2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач достатньої та регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач зазначила, що тимчасово не працює, займається пошуком роботи, а тому їй складно самостійно без належної допомоги батька забезпечувати потреби доньки. До повсякденних витрат на утримання дитини відноситься її харчування, придбання одягу, зокрема, лікування та оздоровлення, оплата телефонного зв`язку, а також гуртки, які відвідує дитина. Крім того, вони проживають на орендованій квартирі, та окрім місячної орендної плати, вона сплачує комунальні послуги. Відомості про місце роботи та дохід відповідача у неї відсутні, але він перебуває у працездатному віці, може працювати та належно допомагати їй з утриманням їхньої доньки. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. з індексацією цієї суми відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Миколаївський районний суд Одеської області рішенням від 13 березня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнив частково.
Стягнув ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 05.02.2024 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати напрофесійну правничу допомогу у розмірі 1800 грн. В іншій частині позову відмовив.
Суд першої інстанції виходив з того, що наявними у справі письмовими доказами, дослідженими судом, не підтверджено можливості платника аліментів ОСОБА_2 брати участь в утриманні дитини на рівні, який заявлено у позові, а саме 5000 грн, а також врахував, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для забезпечення її гармонійного розвитку, при цьому рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, а також те, що відповідач має працездатний вік, не має інвалідності, у суду відсутні відомості про наявність у останнього інших утриманців.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, зменшивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини до 1598 грн з індексацією відповідно до закону, щомісячно і до повноліття дитини, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що судом обґрунтовано стягнення аліментів лише тим, що він знаходиться у працездатному віці, що не відповідає суті і змісту закону, оскільки потрібна наявність хоча б якогось доходу.
Серед таких обставин, які судом не розглядалися і про які ним повідомлялося суду у запереченні, це погане матеріальне становище, на даний час ніде не працює і не має ніяких доходів. Окрім зазначеного, його мати ОСОБА_4 , 1953 року народження, є особою з інвалідністю 2-ї групи, яку підтримує фінансово.
Скаржник вважає, що суд не врахував суттєві обставини, що стосується питання наявності у скаржника доходів, які свідчать про здатність сплачувати аліменти, чим порушив норми матеріального права.
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що виходячи з наявних на даний момент обставин, розмір аліментів повинен бути мінімальним, тобто не більшим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1598 грн (3196 грн 50 %).
(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, роз`яснено ОСОБА_1 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, проте відзиву не надходило.
Позивач в судове засідання не з`явилася про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином і в установленому законом порядку, відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України шляхом надсилання судової повістки на електронну адресу, відповідно до поданої до апеляційного суду заяви, та її отримання 17.07.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для забезпечення її гармонійного розвитку, при цьому рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, а також те, що відповідач має працездатний вік, не має інвалідності, у суду відсутні відомості про наявність у останнього інших утриманців, суд вважав необхідним стягнути із ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що 08.08.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 », про що складено відповідний актовий запис № 2028 тапідтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 08.08.2017 року, виданого Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
ІНФОРМАЦІЯ_3 народились ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 07.07.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції.
За довідками виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області № 134, 135 від 11.03.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до акту про проживання від 11.03.2024 року, завіреного начальником дільниці № 4 КП ЖКС «Вузівський» Одеської міської ради, жителі будинку АДРЕСА_2 , проживають без реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний акт містить підписи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 .
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтею 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Враховуючи, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання дитини, позицію відповідача, який не заперечує щодо стягнення з нього аліментів, однак не погоджується з визначеним розміром аліментів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційний суд зазначає, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права та змагальність сторін.
Згідно з ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Так, у цій справі позивач, звернувшись до суду з позовом просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3000 грн.
В свою чергу відповідач, під час розгляду справи судом першої інстанції надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, оскільки офіційно не працює, надавши довідку виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області № 132 від 06.03.2024 року.
Посилаючись на необґрунтовано визначений судом першої інстанції розмір аліментів відповідач зазначає, що не має заробітку (доходу), оскільки наданий час ніде не працює.
Згідно із довідкою виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області № 132 від 06.03.2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 01.06.2005 року (наказ № 34 від 01.06.2005 року) по теперішній час офіційно не працює. Довідка видана на підставі трудової книжки (а. с. 53)
Визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції враховуючи, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для забезпечення її гармонійного розвитку, при цьому рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків; відповідач має працездатний вік, не є особою з інвалідністю, відсутні відомості про наявність у останнього інших утриманців, тому дійшов обґрунтованого висновку, що з ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн, щомісячно
Виходячи із принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства колегія суддів зазначає, що саме відповідач повинен довести його неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Однак належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів у визначеному судом першої інстанції розмірі на дитину щомісячно, крім довідки, в якій зазначено, що відповідач не працює, не надано.
Доводи апеляційної скарги щодо знаходження на утримані відповідача матері ОСОБА_4 , яка є особою з інвалідністю 2-ї групи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки належних доказів того, що на утриманні відповідача перебуває мати ОСОБА_4 суду не надано, апеляційним судом не встановлено наявності обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його малолітньої доньки.
В у прохальній частині апеляційної скарги скаржник просить зменшити розмір оплати за правничу допомогу до 1000 грн, при цьому в тексті апеляційної скарги не викладені обставини (в чому не співмірність витрат) на підставі яких суд повинен зменшити розмір витрат на правничу допомогу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та висновків, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.
Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Щодо судових витрат
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 13 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 липня 2024 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Н.В. Стахова