Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1457/24 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Борисюка Р.М.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 279/1457/24 за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 травня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Шульги О.М. у м. Коростені

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із названим позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №38269 вчинений 22.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості за кредитним договором №343192880 від 25.09.2020 року в розмірі 24150,00 гривень. Одночасно просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у сумі 1816,80 гривень та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 9415,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між сторонами було укладено кредитний договір №343192880, за умовами якого позичальнику було надано кредит. 22.05.2021 р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис №38269 про стягнення на користь стягувача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" з боржника ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №343192880 від 25.09.2020 року в розмірі 24 150,00 грн. В подальшому на підставі вищезазначеного виконавчого напису відкрито виконавче провадження, накладено арешт на всі рахунки боржника та звернуто стягнення на заробітну плату. З документів, що були надані приватним нотаріусом, можна встановити, що виконавчий напис було вчинено на копії кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, тобто документально доведено, що виконавчий напис вчинено на документі, який не передбачений переліком №1172. В зв`язку з цим, вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору, який не посвідчено нотаріально, свідчить про незаконність такого виконавчого напису.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 травня 2024 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за №38269, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" заборгованості за кредитним договором №342192880 від 25.09.2020 року в розмірі 24150,00 гривень, а також понесені судові витрати в загальному розмірі 11231,80 гривень.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 травня 2024 року по справі № 279/1457/24 в частині стягнення витрат на оплату правничої допомоги скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 9 415,00 грн. - відмовити.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. До позовної заяви представником позивача додано Договір про надання правничої допомоги від 14.02.2024 відповідно до якого п.3.1 розмір гонорару визначається та сплачується за погодженням сторін та викладається в додатку (додатковому договорі) до вказаного договору, який вважається його невід`ємною частиною. Відповідно до п.3.2 цього договору Гонорар сплачується адвокату в порядку та розмірах, що визначені додатковим договором до вказаного договору. Звертав увагу, що вказані послуги не є правничою допомогою згідно з ч.1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» та ч.2 ст. 137 ЦПК України. Також, у додатковому договорі від 14.02.2024 до договору про надання правової допомоги від 14.02.2024 пункт 3.1 зазначає, що Гонорар адвоката за ведення справи у суді та скасування виконавчого напису нотаріуса становить 10% від суми зазначеної у виконавчому написі (сума боргу 24 150,00 грн. * 10%).Отже , визначена в п.2 до додаткового договору сума 7 000.00 грн не є гонораром, тобто кінцева вартість Гонорару становить 2 4150.00 грн. Таким чином, вартість виконаних представником заявника робіт є завищеною, не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру у розумінні приписів частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, не є співмірною зі складністю справи, а відтак відповідні витрати підлягають перерозподілу з урахуванням вимог вищезазначеної норми. При цьому відсутні докази понесених Позивачем витрат на правову допомогу, а саме, відсутні документи на підтвердження сплати послуг адвоката (квитанція до прибуткового касового ордеру/касовий ордер/ платіжне доручення), що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно апеляційним судом не перевіряється.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Задовольняючи вимоги в оскаржуваній частині суд виходив з того, що на підтвердження понесених позивачем судових витрат у справі наявні квитанції про сплату судового збору за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову на суми: 1211,20 гривень та 605,50 гривні, відповідно, а також договір про надання правової допомоги від 14.02.2024 року, рахунки і акти від 14.02.2024 року в сумі 9415,00 гривень. Отже, загальний розмір понесених позивачем судових витрат становить 11231,80 гривень.

Переглядаючи справу в оскаржуваній частині, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до ч.1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням (частина перша статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно вимог статті 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

У матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 14.02.2024, що укладений між адвокатом Працевитим А.Г. та Висоцьким М.О.

Відповідно до п. 1.1. Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу та представляти права та інтереси Клієнта в усіх судових установах України, в органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах та організаціях, у відносинах з приватними виконавцями, тощо

Відповідно до п. 3.1. Розмір гонорару визначається та сплачується за погодженням сторін та викладається в додатку (додатковому договорі) до вказаного договору, який вважається його невід?ємною частиною.

3.2. Гонорар сплачується адвокату в порядку та розмірах, що визначені додатковим договором до вказаного договору (а.с.6).

Відповідно до Додаткового договору про надання правової допомоги від 14.02.2024 п.2.1 орієнтовний перелік наданих послуг : Консультація адвоката; Підготовка позовної заяви про скасування виконавчого напису; Подання позову від імені адвоката; Зупинення виконавчого провадження; Контроль справи у суді; Участь адвоката в судових засіданнях; Стягнення витрат на правову допомогу; Закінчення виконавчого провадження; Стягнення витрат на правову допомогу з кредитора (відповідача) (а.с.6 зворот).

ОСОБА_1 обрав пакет послуг «Під ключ» вартістю 7000 грн.

Згідно з п. 3.1. Додаткового договору про надання правової допомоги від 14.02.2024 Гонорар адвоката за ведення справи у суді та скасування виконавчого напису нотаріуса становить 10% від суми зазначеної у виконавчому написі (сума боргу 24 150,00 грн. * 10%).

3.2. Клієнт сплачує суму гонорару на користь адвоката виключно в тому випадку, якщо вказана сума гонорару буде стягнута судом на користь Клієнта додатково від витрат що Клієнт оплатив адвокату згідно п. 2.1 Договору.

14 лютого 2024 року адвокатом Працевитим А.Г. та Висоцьким М.О. підписано акт про надані послуги та виплату гонорару (а.с.8-9).

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, сторони погодили, що Клієнт виплачує адвокату винагороду в розмірі 7000 грн, яка є фіксованою та 2415 грн гонорару, якщо рішення суду буде ухвалене на користь клієнта (а.с. 6 зворот).

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Верховний Суду у постанові від 15 червня 2021 року в справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20) дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Аналіз зазначених постанов свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21 (провадження N 12-14гс22).

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ціна позову в розмірі 24 150грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 9 415 грн. не є співмірними, не відповідають критерію складності справи, розумності та справедливості, а тому підлягають зменшенню.

При цьому апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що зазначені в договорі про надання правничої допомоги послуги серед яких- контроль справи у суді; стягнення витрат на правову допомогу; закінчення виконавчого провадження; стягнення витрат на правову допомогу з кредитора не відповідають предмету договору.

Отже, витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції, з урахуванням гонорару успіху, підлягають зменшенню з 9 415 грн до 4 500грн., а загальна сума стягнутих місцевим судом судових витрат підлягає зменшенню з 11 231,80грн до 6316,80грн.

За наведених обставин рішення суду першої інстанції в частині судових витрат підлягає зміні (ст. 376 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 травня 2024 року в частині судових витрат змінити, зменшивши їх суму з 11 231,80грн до 6 316,80грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Судді