Справа № 459/520/24
Провадження № 2/459/126/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

з участю:

секретаря судових засідань Козак І. Я.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шептицький за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , з участю третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Червоноградської міської ради про визначення місця проживання дітей,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 з нею. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що 20.07.2013 р. вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від подружнього життя у них народилося троє дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Відповідач постійно її принижував, застосовував до неї фізичну силу, зловживав алкоголем, який розпивав вдома з друзями, після чого влаштовував бійки. Відповідач був у зоні бойових дій, отримав контузію. Вона з дітьми, за згодою останнього, поїхала у Республіку Польща, де проживає по сьогодні. Поведінка відповідача ставала дедалі гіршою, він жорстоко поводився не лише з нею, а й з дітьми. Відповідач не бере участі у вихованні дітей, звинувачує її, що вона викрала дітей, погрожує їх забрати. Тому, вимушена звернутись до суду з цим позовом, який просить задоволити.

Ухвалою від 22.03.2024 у справі відкрито загальне провадження.

Ухвалою від 07.06.2024 суд вирішив підготовче провадження закрити та призначити справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних у ньому. Просив визначити місце проживання малолітніх дітей з матір`ю. Вказав, що причиною звернення до суду було зловживання алкоголем відповідачем, внаслідок якого він вчиняв сварки, що було стресом для дітей. Було звернення до органу опіки та піклування щодо неналежної поведінки відповідача, який перебував в стані алкогольного сп`яніння. З 2019 року відповідач перебував на військовій службі. Коли останній приїжджав у відпустку, відбувались факти насильства.

Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що позов є безпідставним, оскільки на момент його подання до суду, спору не існувало. Питання визначення місця проживання дітей у сторін не виникало. Відповідач надавав згоду на виїзд позивачки з дітьми у Республіку Польща. Також зазначив, що факт фізичного насильства зі сторони відповідача, останній заперечує.

Представник третьої особи в судовому засіданні щодо задоволення позовної заяви не заперечив, підтримав висновок комісії про доцільність визначення місця проживання дітей з матір`ю. Пояснив, що діти фактично проживали з позивачкою, тому їм буде краще з нею. Здійснювали обстеження умов проживання відповідача, які були неналежними.

Вислухавши пояснення учасників, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2013 р., який було розірвано 15.05.2024 рішенням Червоноградського міського суду Львівської області.

Під час подружнього життя у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 (а.с. 4 зворот, 5, 5 зворот).

Позивачка з дітьми проживає за межами України, а саме у Республіці Польща, як вбачається зі копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 7, 7 зворот, 8 зворот).

Крім цього, факт проживання на території Республіки Польща позивачки з дітьми підтверджується відповідною заявою від 19.08.2024 власника квартири ОСОБА_9 в якій проживають останні за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації про призначення батьківської допомоги, наданої установою соціального страхування, позивачці призначено допомогу по догляду за дітьми на період з 1 червня 2024 по 31 травня 2025 в розмірі 800 злотих на місяць на кожну дитину.

Згідно з довідкою від 20.09.2024, виданою міським центром соціального захисту в Тересіні, позивачка проживає за адресою: АДРЕСА_2 та отримує в місцевому центрі сімейну допомогу на дітей у загальному розмірі 343 злотих щомісяця, доплату до сімейної допомоги на виховання дитини в багатодітній сім`ї на одну дитину ОСОБА_10 у розмірі 95 злотих.

Як вбачається з довідок про відвідування школи, від 16.09.2024, виданих директором Початкової школи імені Св. ОСОБА_11 , Єлизавета та ОСОБА_12 навчаються у зазначеній школі у м. Тересін. Крім цього, останній відвідує заняття у секції боротьби, тричі на тиждень, що підтверджується довідкою, виданою президентом народного спортивного клубу «Мазовше» від 19.09.2024.

ОСОБА_13 відвідує приватний дитячий садочок «Лісова Академія» у м. Тересін, як встановлено з довідки, виданої директором цього садочка 16.09.2024.

Відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк у 7 років вироком Червоногрдаського міського суду Львівської області від 15.08.2024.

Із витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради №116 від 21.05.2024 про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини встановлено, що проживання малолітніх дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю ОСОБА_4 є доцільним.

В силу вимог ст.140 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків , а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК ( 2947-14 ), якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 20.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір`ю.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Беручи до уваги інтереси та потреби малолітніх дітей, зумовлені їх розвитком та станом здоров`я, проживання їх з матір`ю за межами держави Україна, добросовісне виконання позивачкою батьківських обов`язків, а також те, що відповідач перебуває в місцях позбавлення волі, відбуваючи покарання, суд приходить до висновку, що місце проживання малолітніх дітей сторін слід визначити із матір`ю позивачкою по справі, що буде відповідати їх інтересам.

Ураховуючи те, що відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується копією відповідного посвідчення, тому, в силу п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", слід звільнити ОСОБА_5 від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 259, 263-265, 273, 280-283, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) з участю третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Червоноградської міської ради (, пр.Шевченка,19, м.Шептицький, Львівська область) про визначення місця проживання дітей задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.10.2024.

Суддя: М. Д. Новосад