Справа №:755/5418/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Локотковій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Сполучених Штатів Америки в особі Уряду Сполучених Штатів Америки про скасування рішення, поновлення на роботі та зобов`язання здійснення оплати за час вимушеного прогулу.

До суду надійшло клопотання від представника відповідача, яке 30.10.2024 року сформовано в підсистемі «Електронний суд», про закриття провадження у справі, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без його участі. Не заперечує проти закриття провадження у справі.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання про закриття провадження у справі без його участі. На клопотанні наполягає.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09.04.2019 року у відкритті провадження у вказаній цивільній справі відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 25.07.2019 року Ухвалу судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09.04.2019 року було скасовано, а справу було передано до суду першої інстанції для продовження розгляду. Підставою для скасування ухвали суду першої інстанції стало те, що суд має з`ясувати, чи є згода дипломатичного представництва, як компетентного органу держави, на розгляд спору в судах України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2019 року вищезгадану справу було передано в провадження судді Яровенко Н.О.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.08.2019 року було відкрито провадження у цій справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного провадження.

В жовтні 2019 року суд отримав лист Міністерства закордонних справ України (далі - МЗС України) з нотою Посольства США № 331 на англійській мові.

З метою з`ясування статусу відповідача - Агентства США з міжнародного розвитку (United States Agency for International Development - USAID) в особі Регіональної місії USAID в Україні та Білорусі - суд направив запит до МЗС України.

У відповіді МЗС України повідомляється, що відповідно до ноти Агентство США з міжнародного розвитку (USAID) в особі Регіональної місії USAID в Україні та Білорусі не має правосуб`єктності в Україні, відмінної від правосуб`єктності Уряду США, та не може бути відповідачем у цій справі.

Ухвалою від 13 листопада 2020 року Дніпровський районний суд м. Києва направив судове доручення Міністерству юстиції України (далі - МЮУ) для передачі цього доручення МЗС України, яке мало передати дипломатичними каналами дві копії позовної заяви ОСОБА_1 до Агентства США з міжнародного розвитку (USAID) в особі Регіональної місії USAID в Україні та Білорусі про скасування рішення, поновлення на роботі та зобов`язання здійснення оплати за час вимушеного прогулу із додатками, копію тієї Ухвали, копію Ухвали про відкриття провадження у справі, копію Клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, та копію Заяви про зменшення позовних вимог дипломатичному представництву Уряду США для отримання згоди держави США щодо участі у справі в якості відповідача.

12 листопада 2021 року Дніпровський районний суд м. Києва отримав лист Міністерства юстиції України з документами, що стосувалися виконання доручення суду, з якого вбачається, що це доручення повернулося без виконання та з певними зауваженнями.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 січня 2022 року було замінено первісного відповідача Агентство США з міжнародного розвитку (USAID) в особі Регіональної місії USAID в Україні та Білорусі на належного відповідача - США в особі Уряду США.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 лютого 2023 року було визначено дату чергового судового засідання 17 серпня 2023 року о 15-00 та постановлено повідомити державу США про звернення позивача ОСОБА_1 із вказаним позовом для отримання згоди на розгляд справи в судах України, шляхом направлення судового доручення МЮУ для передачі цього доручення МЗС України, яке мало передати дипломатичними каналами дві копії Позовної заяви ОСОБА_1 до Агентства США з міжнародного розвитку (USAID) в особі Регіональної місії USAID в Україні та Білорусі про скасування рішення, поновлення на роботі та зобов`язання здійснення оплати за час вимушеного прогулу із додатками, копію тієї Ухвали, копію Ухвали про відкриття провадження у справі, копію Клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, та копію Заяви про зменшення позовних вимог дипломатичному представництву Уряду США для отримання згоди держави США щодо участі у справі в якості відповідача.

У листопаді 2023 року Дніпровський районний суд м. Києва отримав лист Міністерства юстиції України з пакетом судових документів без виконання та Сертифікатом Офісу міжнародної правової допомоги (далі - ОМПД) Міністерства юстиції США з поясненнями.

Відповідно до отриманих пояснень Уряду США, як суверенному відповідачу, має бути надано 60 днів з дати отримання документів до дати слухання або до того, як буде потрібно надати первинну відповідь чи з`явитися на судове засідання. Оскільки вручення документів не набуває чинності з моменту їх отримання до Центральним уповноваженим (органом) США, останньому необхідно надати достатньо часу для того, щоб вручити документи відповідному офісу або агентству Уряду США, якому потім має бути надано 60 днів з дати отримання документів до першої відповіді, запланованої явки та/або дати слухання в іноземній державі. Там також зазначається, що документи (судове доручення) були отримані Центральним уповноваженим США 12 жовтня 2023 року, а у Стислому викладі документів, що підлягають врученню та в Ухвалі суду було вказана дата слухання 17 серпня 2023 року, тобто США не мали зазначених 60 днів з моменту отримання документів до дати слухання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.03.2024 року поновлено провадження.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.03.2024 року було визначено дві дати чергового судового засідання: 31.10.2024 на 15-00годин та 27.11.2024 року на 16-00 годин, зобов`язано позивач здійснити переклад та зупинено провадження у справі.

03.09.2024 року суд отримав лист від Посольства України у Сполучених Штатах Америки, з якого вбачається, що документи були доставлені на адресу Міністерств юстиції США 22.07.2024 року.

17.09.2024 року до суду від представника позивача надійшов переклад підтвердження про вручення (отримання), з якого вбачається, що 12.08.2024 року були вручені документи. З тексту підтвердження вбачається, що Сполучені Штати Америки є єдиним належним відповідачем. Надання цього Сертифікату не повинно тлумачитися, як відмова від суверенного імунітету Сполучених Штатів чи будь-яких інших привілеїв, імунітету чи прав, що впливають із звичайного міжнародного права, будь-якої міжнародної угоди, що стосується цієї справи, інших міжнародних юридичних прав чи зобов`язань, або будь-якого законодавства США, що стосується цієї справи.

10.10.2024 року до суду надійшов лист від Міністерства закордонних справ України з якого вбачається, що Міністерство закордонних справ отримало вербальну ноту Посольства Сполучених Штатів Америки від 30.09.2024 року № 611 щодо цивільної справи № 755/5418/19. У згаданій ноті Посольство повідомляє, що «США не надавали згоди бути залученими до справи на судовий позов з боку ОСОБА_1 і участі в якості відповідача в цивільній справі № 755/5418/19 в Дніпровському районному суді міста Києва». У цьому зв`язку, просить суд взяти до уваги юрисдикційні імунітети іноземної держави та положення статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» щодо неможливості залучення іноземної держави/ її Посольства у якості відповідача або третьої особи без згоди компетентних органів Такої держави. В додаток до цього листа направлено неофіційний переклад ноти № 611.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2024 року поновлено провадження.

Вирішуючи питання про закриття провадження у справі суд виходить з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У міжнародному цивільному процесі під підсудністю цивільних справ за участю іноземних осіб (міжнародною підсудністю) розуміють компетенцію судових органів тієї чи іншої держави щодо розгляду та вирішення певних категорій цивільних справ з іноземним елементом і здійснення окремих процесуальних дій стосовно іноземного елемента. Тому, спочатку необхідно вирішити питання про те, чи підлягає розгляду конкретна справа на території держави, до суду якої звернувся заявник, а вже потім має бути визначений конкретний суд, наділений повноваженнями вирішувати подібні цивільні справи.

Згідно з частинами першою, третьою статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначено за угодою сторін.

Стаття 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет, відповідно до якого пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Таким чином, Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів цієї держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави, зокрема в якості відповідача.

Найважливішою ознакою для держави є суверенітет, оскільки саме суверенітет становить основну відправну засаду для її правосуб`єктності. Суверенітет держави має вияв у двох сферах: внутрішній та зовнішній. У зовнішній сфері суверенітет означає незалежність, самостійність і непідпорядкованість держави іншим державам.

У міжнародному приватному праві під імунітетом розуміють непідлеглість однієї держави законодавству та юрисдикції іншої. Імунітет ґрунтується на суверенітеті держав, їх рівності та означає, що жодна з них не може здійснювати свою владу над іншою державою, її органами, майном. Це принцип вилучення держави та її органів з-під юрисдикції іншої держави. Судовий імунітет полягає в непідсудності держави без її згоди судам іншої держави.

Таким чином, бути відповідачем в судах іншої держави кожна суверенна держава може тільки з її явно вираженої або мовчазної згоди, висловленої через уповноважених на це осіб.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 13 травня 2020 року у справі № 711/17/19 (провадження № 61-10776св19), від 03 червня 2020 року у справі № 357/13182/18 (провадження № 61-12202св19), від 24 червня 2020 року у справі № 711/16/19 (провадження № 61-12669св19), вона є незмінною та усталеною.

Судовий імунітет поширюється також на акредитовані в Україні дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав, їх службових осіб. Дипломатичний і консульський імунітети регулюються національним законодавством і міжнародними конвенціями: Віденською конвенцією про дипломатичні зносини 1961 року, Віденською конвенцією про консульські зносини і факультативними протоколами 1963 року. На відміну від іноземних держав вони підлягають юрисдикції судів України лише в межах, визначених принципами та нормами міжнародного права або міжнародними договорами відповідної держави. У Віденській конвенції 1961 року дипломатичні імунітети і привілеї поділяються на імунітети і привілеї дипломатичного представництва та особисті імунітети і привілеї членів дипломатичного персоналу та їх сімей. Належність осіб до дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав в Україні, які користуються імунітетом від цивільної юрисдикції судів нашої держави, посвідчується документом, що видається Міністерством закордонних справ України.

З огляду на викладене, оскільки у даній справі відсутня згода компетентного органу Сполучених Штатів Америки на розгляд Дніпровським районним судом м.Києва цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Сполучених Штатів Америки в особі Уряду Сполучених Штатів Америки про скасування рішення, поновлення на роботі та зобов`язання здійснення оплати за час вимушеного прогулу, тому зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а провадження підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3,19, 255,497 ЦПК України, Законом України «Про міжнародне приватне право», суд, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сполучених Штатів Америки в особі Уряду Сполучених Штатів Америки про скасування рішення, поновлення на роботі та зобов`язання здійснення оплати за час вимушеного прогулу.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено 27.11.2024 року.

Суддя Яровенко Н.О.