ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9883/24 Справа № 180/1085/24 Суддя у 1-й інстанції - Тананайська Ю. А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Петешенкової М.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чепурнова Віталія Івановича на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат про визнання недійсним та розірвання договору про відшкодування моральної шкоди, стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чепурнов В.І. звернувся до суду позовом до АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат про визнання недійсним та розірвання договору про відшкодування моральної шкоди, стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чепурнов В.І. посилався на те, що ОСОБА_1 з 2000 року працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, має загальний стаж роботи 27 років 7 місяців 20 днів, за професією 16 років 1 місяць 18 днів. 17 травня 2022 року позивача було звільнено з підприємства на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я. За час роботи на вказаному підприємстві ОСОБА_1 отримав хронічні професійні захворювання, які обумовлені умовами в яких він працював. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я. У зв`язку з хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Крім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Незважаючи на наявні рекомендації щодо доцільності направлення ОСОБА_1 на МСЕК, представники АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат повідомили позивачу, що вони будуть сприяти в направлені на МСЕК лише за умови укладання договору про добровільне відшкодування моральної шкоди. В період після тривалих лікувань ОСОБА_1 , представник АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат запросив позивача до себе та запропонував підписати договір на добровільне відшкодування моральної шкоди, на визначену відповідачем суму, без жодного обговорення її розміру. ОСОБА_1 , усвідомлюючи, що саме від відповідача залежить його допуск до МСЕК та подальше визначення розміру відсотку втрати професійної працездатності, встановлення групи інвалідності і як наслідок отримання регресних виплат від держави, вимушений був погодиться на умови договору, визначені відповідачем. 18 січня 2023 року ОСОБА_1 , разом з іншими працівниками, було запрошено в АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат та 23 січня 2023 року позивач підписав договір про добровільне відшкодування моральної шкоди в сумі 12422 грн. 37 коп. Позивач зазначає, з особами, які зазначені в договорі він не зустрічався, суми відшкодування не обговорювалися, йому було надано вже виготовлений раніше та підписаний ними договір. Після підписання договору про добровільне відшкодування моральної шкоди, 06 лютого 2023 року було затверджено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4. Первинним оглядом МСЕК 06 квітня 2023 року, у зв`язку професійним захворюванням, йому встановлено 65% втрати працездатності та третя група інвалідності. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежної праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання. Зазначений вище договір з підприємством він підписав під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах. Потрібно врахувати, що керівництво відповідача цілком усвідомлювало, що договір з ОСОБА_1 підписується на вкрай невигідних для позивача умовах. На підставі викладеного представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чепурнов В.І. просив суд визнати недійсним та розірвати договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, укладений 23 січня 2023 року між АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат та ОСОБА_1 , як такий, що вчинено під впливом тяжких для нього обставин і на вкрай невигідних умовах; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків, у розмірі 170000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 15000 грн.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2024 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано недійсним договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, укладений 23 січня 2023 року між ОСОБА_1 та АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат. Стягнуто з АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 130000 грн., з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. та сплачений судовий збір 1211 грн.20 коп. Стягнуто з АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат на користь держави судовий збір у розмірі 1300 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чепурнов В.І. просить рішення суду від 16 серпня 2024 року змінити та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат просять рішення суду від 16 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу, подану АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чепурнов В.І. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат на рішення суду від 16 серпня 2024 року, посилаючись на безпідставність її доводів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звернувшись до суду із вказаним позовом, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чепурнов В.І. просить суд визнати недійсним та розірвати договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, укладений 23 січня 2023 року між АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат та ОСОБА_1 , як такий, що вчинено під впливом тяжких для нього обставин і на вкрай невигідних умовах; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків, у розмірі 170000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 15000 грн., посилаючись на те, що за час роботи на вказаному підприємстві ОСОБА_1 отримав хронічні професійні захворювання, які обумовлені умовами в яких він працював. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість в частині визнання недійсним договору про добровільне відшкодування моральної шкоди, укладеного 23 січня 2023 року між ОСОБА_1 та АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат, та стягнення відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 130 000 грн., з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Однак, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного засування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для часткового скасування рішення суду та ухвалення у скасованій частині нового рішення.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ст. 4 Закону України Про охорону праці, державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України Про охорону праці роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року №20-рп/2008, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, судом встановлено що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).

У справі встановлено, позивач ОСОБА_1 з 2000 року працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, має загальний стаж роботи 27 років 7 місяців 20 днів, за професією 16 років 1 місяць 18 днів (а.с.9-14).

Позивач працював на виробничо-структурних підрозділах відповідача з повним робочим днем під землею в шкідливих умовах.

17 травня 2022 року позивача ОСОБА_1 було звільнено з підприємства на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я (а.с.14).

23 січня 2023 року між АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат та позивачем ОСОБА_1 було укладено у простій письмовій формі договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, відповідно до умов якого на підставі частини 1 статті 1168 Цивільного Кодексу України, уклали цей договір про добровільне відшкодування відповідачем моральної шкоди, яка завдана позивачу втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань, за основним діагнозом: вібраційна хвороба 2 ст. (вегето-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок з дефартрозом міжфалангових, пястно-запясних суглобів 1-11 ступеню з дефартрозом ліктьових суглобів 1 ст.) хронічна радикулопатія праворуч в стадії затихаючого загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, мязово-тонічними та больовими синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, з легким ступенем зниження слуху( 11 ст.за кваліфікацією ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ); хронічний бронхіт 11 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-11 Ст., та за супутнім діагнозом : хронічна вертеброгенна цервікалгія. Гіперкератоз ступнів. гіпертонічна хвороба 2 ст., ст.3, ризик 3, що підтверджується випискою медичної карти №1029 хворого, виданою ДУ Інститут медицини праці ім.Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України 22 листопада 2022 року, отриманих під час роботи у шкідливих умовах на АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат, на наступних умовах, зокрема:

1) ОСОБА_1 моральну шкоду від втрати здоров`я внаслідок виявлених захворювань, отриманих під час роботи у шкідливих умовах на АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат, оцінює в розмірі 12422 грн. 37 коп.;

2) моральна шкода, яка завдана позивачу унаслідок роботи у шкідливих умовах на АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат, за цим договором відшкодовується одноразово (а.с.93).

Згідно з пунктом 4 вказаного договору, відповідач в строк до 31 січня 2023 року сплачує ОСОБА_1 в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди за цим договором, грошові кошти в сумі, яка залишається до виплати після утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за ставками 18 відсотків та 1,5 відсотка, з передбаченої у цьому договорі суми розміру моральної шкоди, яка зазначена в пункті 1 цього договору, а саме: 10000 грн., шляхом безготівкового перерахування вищезазначеної суми на рахунок, відкритий на його ім`я у AT КБ ОщадБанк.

У пункті 5 вказаного вище договору зазначено, що при виконання відповідачем усіх своїх зобов`язань за цим договором моральна шкода, пов`язана з втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань позивача, внаслідок роботи у шкідливих умовах на АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат, вважається відшкодованою у повному обсязі.

За змістом пунктів 6, 7 договору про добровільне відшкодування моральної шкоди від 23 січня 2023 року, зокрема, вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину, що укладається сторонами, відомо. Сторони підтверджують, що домовились і не мають жодних зауважень, доповнень або суперечностей відносно умов договору. Сторони стверджують, що зміст цього договору їм зрозумілий, питань, які залишилися б нез`ясованими для них немає (а.с.93).

27 січня 2023 року АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат було виплачено ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, на виконання умов вказаного вище договору від 23 січня 2023 року, в сумі 10000 грн. та сплачені обов`язкові платежі (а.с.92, 94).

За час роботи на підприємстві відповідача позивач ОСОБА_1 отримав хронічні професійні захворювання.

За фактом виникнення у позивача ОСОБА_1 хронічного професійного захворювання проведено розслідування та складено акт за формою П-4 від 06 лютого 2023 року про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (а.с.56-60).

Пунктом 7 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П- 4 від 06 лютого 2023 року, затвердженого начальником Південно-східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці, встановлено наявність у ОСОБА_1 професійних захворювань: вібраційна хвороба ІІ ст. (вегето- сенсорної полінейропатія верхніх кінцівок з дефартрозом міжфалангових, пястно-запястних суглобів І-ІІ ступеню та дефартрозом ліктьових суглобів І ст.); хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та больовими синдромами; хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість з легким зниження слуху; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузійний пневмоскоероз, ЛН І-ІІ ст; Захворювання професійні.

Згідно з п. 17 вищевказаного акту професійне захворювання виникло за таких обставин: внаслідок тривалої роботи в умовах дії шкідливих факторів виробничого середовища, недосконалості технології видобутку руди підпадав під вплив шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу.

Згідно з п.18 вищевказаного акту причинами професійного захворювання стали: підіймання та переміщення (разове) вантажів постійно протягом робочої зміни 41 кг при нормі до 30 кг; робоча поза (вимушена) незручна до 61.2 % при нормі 25%; рівень пилу в 2,7 рази перевищує ПДК при нормативному значенні 2,0 мг/м3; рівень марганцю в 1,4 рази перевищує ПДК; рівень шуму 87 Дб (ПДУ 80 Дб) що на 7 Дб перевищує допустимий.

Пунктом 20 вказаного акту особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: не встановлені.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 06 квітня 2023 року серія 12ААА №127120, позивачу з 20 березня 2023 року первинно встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, з яких: 30%-вібр.хв., 10% -радикулопатія, 20%-хр.бронх, 5%- туговухість (а.с.63).

Згідно довідки медико-соціальної експертної комісії від 06 квітня 2023 року Серія 12 ААВ №130828 ОСОБА_1 первинно встановлено 3 група інвалідності з 20 березня 2023 року за професійним захворюванням, протипоказана важка фізична праця, підземні види праці, робота в умовах дії пилу, шуму (а.с.64).

Таким чином, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач ОСОБА_1 втратив професійну працездатність, має інвалідність третьої групи, втратив 65% за профзахворюваннями професійної працездатності, що порушило нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку із загальною слабкістю, втомою та болями. Він не може повернутись до повноцінного способу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному та фізичному стані, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині через захворювання він багато часу знаходиться на лікуванні. На теперішній період часу самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає позивачу душевного болю та страждань.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

23 травня 2020 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України щодо оподаткування доходів податком на доходи фізичних осіб, внесені Законом України від 16 січня 2020 року 466-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві.

Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Право позивача на відшкодування моральної шкоди відповідачем виникло з дня первинного встановлення висновком МСЕК стійкої втрати працездатності 20 березня 2023 року.

Отже, ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду, встановлено трудове каліцтво 20 березня 2023 року - дата встановлення висновком МСЕК непрацездатності, тобто після набрання чинності нової редакції ст.164.2.14 Податкового кодексу України.

Таким чином, враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 130 000 грн. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів, та такий розмір буде достатнім та необхідним. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Стосовно позовних вимог про визнання недійсним договору про добровільне відшкодування моральної шкоди, укладеного 23 січня 2023 року між ОСОБА_1 та АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат слід зазначити наступне.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п.2 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Відповідно до частини першої статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв`язку з вчиненням цього правочину (ч. 2 ст. 233 ЦК України).

Як свідчить тлумачення частини першої статті 233 ЦК України умовами, існування яких надає підстави особі звертатися до суду, а суду - виносити рішення про визнання правочину недійсним є: а) наявність тяжкої обставини, що змусила особу вчинити правочин; б) те, що цей правочин було вчинено на вкрай невигідних умовах.

Тобто для визнання правочину недійсним, на підставі частини першої статті 233 ЦК України, необхідна сукупність вказаних умов. Такий висновок підтверджується вживанням законодавцем в частині першій статті 233 ЦК України сполучника і, за допомогою якого відбувається поєднання вказаних умов.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №507/1084/17.

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 6-551цс16 зроблено висновок, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оспорює правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

У постанові від 25 липня 2018 у справі №487/7703/15-ц Верховний Суд зазначив, що для того, щоб правочин було визнано недійсним з підстав, передбачених статтею 233 ЦК України, позивачу у сукупності необхідно довести наявність таких підстав: 1) наявність в особи, що вчиняє правочин, тяжких обставин: хвороба, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини; 2) правочин повинен бути вчинений саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин; 3) правочин повинен бути вчинений особою добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки; 4) особа повинна усвідомлювати свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. Крім того, необхідним критерієм для визнання правочину недійсним з передбачених вище підстав, є доведення у судовому засіданні нерозривного причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину, який вчиняється виключно для усунення та/або зменшення тяжких обставин, тобто основний акцент необхідно зробити на об`єктивній та суб`єктивній стороні. Отже, внаслідок вчинення такого правочину особа отримує можливість усунути тяжку обставину, яка змусила її це зробити.

17 травня 2022 року позивача ОСОБА_1 було звільнено з підприємства на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я (а.с.14).

23 січня 2023 року між АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат та позивачем ОСОБА_1 було укладено у простій письмовій формі договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, відповідно до умов якого на підставі частини 1 статті 1168 Цивільного Кодексу України, уклали цей договір про добровільне відшкодування відповідачем моральної шкоди, яка завдана позивачу втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань, за основним діагнозом: вібраційна хвороба 2 ст. (вегето-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок з дефартрозом міжфалангових, пястно-запясних суглобів 1-11 ступеню з дефартрозом ліктьових суглобів 1 ст.) хронічна радикулопатія праворуч в стадії затихаючого загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, мязово-тонічними та больовими синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, з легким ступенем зниження слуху( 11 ст.за кваліфікацією ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ); хронічний бронхіт 11 ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-11 Ст., та за супутнім діагнозом : хронічна вертеброгенна цервікалгія. Гіперкератоз ступнів. гіпертонічна хвороба 2 ст., ст.3, ризик 3, що підтверджується випискою медичної карти №1029 хворого, виданою ДУ Інститут медицини праці ім.Ю.І.Кундієва Національної академії медичних наук України 22 листопада 2022 року, отриманих під час роботи у шкідливих умовах на АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат, на наступних умовах, зокрема:

1) ОСОБА_1 моральну шкоду від втрати здоров`я внаслідок виявлених захворювань, отриманих під час роботи у шкідливих умовах на АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат, оцінює в розмірі 12422 грн. 37 коп.;

2) моральна шкода, яка завдана позивачу унаслідок роботи у шкідливих умовах на АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат, за цим договором відшкодовується одноразово (а.с.93).

Згідно з пунктом 4 вказаного договору, відповідач в строк до 31 січня 2023 року сплачує ОСОБА_1 в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди за цим договором, грошові кошти в сумі, яка залишається до виплати після утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за ставками 18 відсотків та 1,5 відсотка, з передбаченої у цьому договорі суми розміру моральної шкоди, яка зазначена в пункті 1 цього договору, а саме: 10000 грн., шляхом безготівкового перерахування вищезазначеної суми на рахунок, відкритий на його ім`я у AT КБ ОщадБанк.

У пункті 5 вказаного вище договору зазначено, що при виконання відповідачем усіх своїх зобов`язань за цим договором моральна шкода, пов`язана з втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань позивача, внаслідок роботи у шкідливих умовах на АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат, вважається відшкодованою у повному обсязі.

За змістом пунктів 6, 7 договору про добровільне відшкодування моральної шкоди від 23 січня 2023 року, зокрема, вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину, що укладається сторонами, відомо. Сторони підтверджують, що домовились і не мають жодних зауважень, доповнень або суперечностей відносно умов договору. Сторони стверджують, що зміст цього договору їм зрозумілий, питань, які залишилися б нез`ясованими для них немає (а.с.93).

27 січня 2023 року АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат було виплачено ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, на виконання умов вказаного вище договору від 23 січня 2023 року, в сумі 10000 грн. та сплачені обов`язкові платежі (а.с.92, 94).

Судом установлено, у період укладення оспорюваного договору від 23 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 мав ряд хронічних захворювань із симптомами загострення, мав погане загальне самопочуття, та потребував медичної допомоги, грошових коштів у зв`язку з лікуванням у стаціонарі, вживанням, зокрема, знеболювальних препаратів.

На час укладення оспорюваного договору, позивач був звільнений з роботи у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді внаслідок стану здоров`я та група інвалідності, відсоток втрати працездатності йому визначені не були.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 06 квітня 2023 року серія 12ААА №127120, позивачу з 20 березня 2023 року первинно встановлено третю групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності, з яких: 30%-вібр.хв., 10% -радикулопатія, 20%-хр.бронх, 5%- туговухість (а.с.63).

Таким чином, оскаржений договір про добровільне відшкодування моральної шкоди від 23 січня 2023 року був укладений між АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат та позивачем ОСОБА_1 у зв`язку із втратою позивачем здоров`я внаслідок виявлених захворювань до встановлення у позивача стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК - 20 березня 2023 року.

У оскарженому договорі не зазначено жодних посилань на те, що вказаним договором передбачено відшкодування моральної шкоди у зв`язку із встановленням у позивача втрати працездатності.

Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для визнання недійсним та розірвання договору про добровільне відшкодування моральної шкоди, укладеного 23 січня 2023 року між ОСОБА_1 та АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат.

Щодо витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі №922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, але при цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо, оскільки при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Правова допомога позивачу ОСОБА_1 у цій справі надавалася адвокатом Чепурновим В.І. на підставі договору від 17 травня 2024 року про надання правової допомоги, ордеру (а.с.72, 75).

На підтвердження наданих адвокатом послуг надано Акт виконаних робіт від 25 травня 2024 року, відповідно до якого складання позовної заяви становить 7000 грн. загальна вартість наданих адвокатом послуг 15000 грн. (а.с.76).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, проаналізувавши види фактично наданих адвокатом послуг з правничої допомоги, дійшов обґрунтованого висновку, що обсяг розрахунку розміру витрат на правничу допомогу під час розгляду справи у суді, є завищеним, позивачем не обґрунтовано розмір витрат на правничу допомогу в їх повному обсязі, відтак сума таких витрат є неспівмірною, оскільки не відповідає складності справи та наданому адвокатом об`єму допомоги, а також, врахувавши, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, та обґрунтовано вважав співмірним в даному випадку є стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень, з урахуванням складності справи та фактичного обсягу виконаних робіт.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційні скарги слід задовольнити частково, рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2024 року скасувати в частині визнання недійсним договору про добровільне відшкодування моральної шкоди, укладеного 23 січня 2023 року між ОСОБА_1 та АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат та ухвалити в цій частині нове рішення, про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чепурнова В.І. про наявність підстав про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 в повному обсязі є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля стосовно наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 є безпідставними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чепурнова Віталія Івановича задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат про визнання недійсним та розірвання договору про відшкодування моральної шкоди, стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я скасувати в частині визнання недійсним договору про добровільне відшкодування моральної шкоди, укладеного 23 січня 2023 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат про визнання недійсним та розірвання договору про відшкодування моральної шкоди відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.Ю.Петешенкова

О.В.Свистунова