Провадження № 2/643/5884/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 суддя Московського районного суду м. Харкова Власенко М. В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до держави російська федерація про стягнення моральної шкоди з держави-агресора російської федерації,

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2024 року до Московського районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку надійшов позов представника ОСОБА_2 адвоката Світличної Я. О. до держави російська федерація, у якому представник позивача просить:

-стягнути з держави російської федерації на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 4352000,00 грн., що еквівалентно 100000,00 євро.

До позову долучено клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд, перевіривши позовну заяву на її відповідність вимогам ЦПК України, встановив таке.

Відповідно до положень статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, відомості про відповідача повне найменування, місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

З положень ч. 2 ст. 48 ЦПК України слідує, що позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду.

Але представником позивача визначено у якості відповідача саме державу, а не відповідний орган державної влади, чим не дотримано вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, що зумовлює відсутність зазначення інших відомостей, передбачених указаною нормою.

Крім цього, згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (частина п`ята статті 177 ЦПК України). Обов`язок подання доказів разом з поданням позовної заяви передбачений частиною другою статті 83 ЦПК України.

Позивач не надав суду доказів в обґрунтування своїх вимог, також відсутній обґрунтований розрахунок сум, що стягуються.

Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, для відшкодування моральної шкоди, а розмір заявленої вимоги ніяким чином не обґрунтований.

Суд зауважує, що відповідно до вимог статей 190, 498 та 499 ЦПК України вручення відповідачеві ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів здійснюється шляхом звернення суду України з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Водночас, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Зазначений період дії воєнного стану неодноразово продовжувався та згідно Указу Президента України № 468/202 від 23.07.2024 його дію продовжено до 10 листопада 2024 року.

Відповідно до частини першої статті 122 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

За зверненням Міністерства юстиції України Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану» № 25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

Між тим, не зважаючи на введення воєнного стану в Україні, дотримання процесуального механізму належного повідомлення учасників справи є необхідною і важливою умовою для забезпечення та реалізації завдань та принципів правосуддя.

Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип рівності сторін як один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Одночасно суд звертає увагу, що відсутність судового імунітету не свідчить про відсутність обов`язку суду належним чином повідомити відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Суд, незважаючи на всі обставини, повинен зі своєї сторони вжити максимально можливих заходів задля дотримання вимог щодо повідомлення відповідача про розгляд справи і не обмежуватися при цьому тільки формальним посиланням у своїх рішеннях на можливість сторін ознайомитися з інформацією про розгляд справи на сайті судової влади України.

Так, згідно статті 498 ЦПК України у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини другої статті 498 ЦПК України доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Згідно статті 3 Закону України «Про міжнародне приватне право» якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

У рамках Гаазької конвенції з питань цивільного процесу Україна має отримувати допомогу від таких країн як Аргентина, Австрія, Білорусь, Бельгія, Боснія і Герцеговина, Китай (адміністративна область Макао), Хорватія, Македонія, Кіпр, Чехія, Данія, Єгипет, Фінляндія, Франція, Германія, Угорщина, Ізраїль, Італія, Японія, Латвія, Люксембург, Марокко, Нідерланди (королівство у Європі), Норвегія, Польща, Португалія, Румунія, Словаччина, Словенія, Іспанія, Суринам, Швеція, Швейцарія, Туреччина, Вірменія, Ватикан, Киргизія, Ліван, Молдова, росія, Узбекистан.

Пунктом 2.1 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 р. № 1092/5/54 (далі Інструкція), визначено, що у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи. Це окремо визначається судом України у дорученні.

Отже, саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони надсилаються судом у порядку повідомлення, визначеного Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації від 27 червня 2008 року №1092/5/54.

Позивач не надав суду належним чином засвідчений уповноваженим перекладачем або нотаріальний переклад позовної заяви та доданих до неї документів, для вручення відповідачу через відповідні установи юстиції та проведення окремих процесуальних дій за місцезнаходженням відповідача.

Отже, позивачеві необхідно усунути вказані недоліки, здійснивши переклад позовної заяви та доданих до неї документів офіційною мовою держави, на території якої знаходиться представник відповідача, або англійською чи французькою мовами, а також російською мовою.

Щодо клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору, суд зазначає таке.

Згідно частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

У поданому позові ОСОБА_1 заявлено одну вимогу майнового характеру стягнення з держави російська федерація 4352000,00 грн., що еквівалентно 100000,00 євро, в якості відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав внаслідок військової агресії російської федерації.

Пільги щодо сплати судового збору визначені статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 22 частини першої вказаної статті від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, позивачем вказано, що внаслідок військової агресії російської федерації та постійних обстрілів м. Харкова позивач вимушено покинула постійне місце проживання з метою безпеки, вимушено евакуювалася та шукала притулок за межами України, щоб захистити своє життя та життя дитини. Позивач мала налагоджений побут, мала можливість вести повноцінне життя на рідній землі, користуватися усіма немайновими та майновими благами, а з початком збройної агресії російської федерації проти України позбавлена таких можливосте. Внаслідок збройної агресії російської федерації порушено цивільне право позивача, а саме: позбавлено можливості користуватися належним майном та вилучати корисні властивості належного майна для задоволення власних потреб, та рухомим майном, що знаходиться в житлі, а також втрата можливості розпоряджатись ним, що завдає позивачеві моральної шкоди.

Тобто, у справах за позовними заявами держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої моральної шкоди позивачі мають пільги виключно тоді, коли такі обставини призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Позовна заява ОСОБА_1 подана у зв`язку з вимушеною евакуацією з міста Харкова, яке не було та не є тимчасово окупованою територією України. Щодо зазначення представником позивача про позбавлення позивача можливості користуватися належним майном, то суд зазначає про відсутність будь-яких документів на підтвердження наявного у позивача на праві власності майна.

Отже, суд доходить висновку про відсутність у заявника цієї підстави для звільнення від сплати судового збору, що, у свою чергу, зумовлює відмову у задоволенні клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, тобто від 1211,20 грн. до 15140,00 грн. згідно положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік».

Відтак, судовий збір, що підлягає сплаті за подання позовної заяви ОСОБА_1 становить 15140,00 грн.

Отже, позивачеві необхідно сплатити судовий збір у розмірі 15140,00 грн., після чого надати документ, підтверджуючий його сплату (реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів ГУК Харків обл./м.Харків/Салтівськ/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, р/р UA0020657, код класифікації доходів бюджету 22030101), або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Враховуючи вищенаведене, суддя вважає, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку 10 (десять) днів для усунення недоліків: надати квитанцію про сплату судового збору у розмірі 15140,00 гривень або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; уточненої позовної заяви, приведеної у відповідність до ст. 175, 177 ЦПК України в частині зазначення належного відповідача та усіх необхідних відомостей про нього, обґрунтованого розрахунку заявленої суми стягнення; додати по позовної заяви докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги; завірений переклад позовної заяви (уточненої позовної заяви) з документами, доданими до неї, офіційною мовою держави, на території якої знаходиться представник відповідача або англійською чи французькою мовами, а також російською мовою.

Керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, Конвенцією про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах, ратифікованої Законом України «Про приєднання України до Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах» №2051-111 від 19.10.2000, Інструкцією «Про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень» (затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008 № 1092/5/54), суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави російська федерація про стягнення моральної шкоди з держави-агресора російської федерації залишити без руху.

Встановити десятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити, що у разі неусунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати представнику позивача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Михайло ВЛАСЕНКО