ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 705/1960/24
Провадження № 22-ц/821/1114/24
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Орган опіки та піклування Уманської міської ради,

розглянувши в поряду спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 травня 2024 року (постановлену під головуванням судді Годік Л.С. в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Уманської міської ради про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в :

29 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Уманської міської ради про визначення місця проживання дитинита просив суд визначити місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 травня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Уманської міської ради про визначення місця проживання дитини.

Ухвала суду першої інстанції, зокрема, мотивована тим, що постановою Черкаського апеляційного суду від 02.05.2023 скасовано рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.09.2022 щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини залишено без задоволення.

Зі змісту постанови суду вбачається, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дітей, тобто, вказане питання вже було предметом судового розгляду та досліджувалося в судовому засіданні, в результаті чого було ухвалено остаточне рішення.

З поданої позовної заяви ОСОБА_1 не вбачається, що між сторонами наявний спір з приводу місця проживання дитини, адже сам позивач у позові зазначає, що дитина проживає з його батьками на території Німеччини. З поданого позову не вбачається порушення прав, свобод чи інтересів неповнолітньої дитини чи позивача.

Суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України , оскільки спір у справі між сторонами про визначення місця проживання дитини вже розглядався та було встановлено, що він відсутній.

В апеляційній скарзі, поданій через засоби поштового зв`язку 28 травня 2024 року, ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необгрунтованість ухвали, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 травня 2024 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у справі, на яку посилається суд в оскаржуваній ухвалі, розглядався позов колишньої дружини позивача щодо визначення місця проживання обох синів разом з матір`ю. Рішення про відмову в задоволенні її позовних вимог обгрунтоване тією обставиною, що на час звернення до суду обоє дітей фактично проживали з нею, саме тому суд вважав, що спір між сторонами на момент розгляду справи відсутній.

Вказує, що його позовні вимоги не є тотожними та обгрунтовані зовсім іншими обставинами, які викладені в позовній заяві та не взяті до уваги судом при постановленні оскаржуваної ухвали.

Син ОСОБА_4 , в даний час не проживає з дружиною на протязі більше трьох років, в той час, як він сплачує аліменти на його утримання на користь колишньої дружини.

В інший спосіб вирішити спір щодо місця проживання сина ОСОБА_4 та щодо сплати аліментів на обох дітей ніж судовий розгляд неможливо.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд без належного обгрунтування, безпідставно позбавив його права на судовий захист.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.186 ЦПК України, до відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 186 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Як встановлено судом, постановою Черкаського апеляційного суду від 02.05.2023 скасовано рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.09.2022 щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_2 та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей - залишено без задоволення.

Із вказаної постанови вбачається, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дітей. За висновками суду, вказане питання вже було предметом судового розгляду та досліджувалося в судовому засіданні, в результаті чого було ухвалено остаточне рішення.

Також суд зазначив, що з позовної заяви ОСОБА_1 не вбачається, що між сторонами наявний спір з приводу місця проживання дитини, адже позивач у позові зазначає, що дитина проживає з його батьками на території Німеччини. З даного позову не вбачається порушення прав, свобод чи інтересів неповнолітньої дитини чи позивача.

Суд першої інстанції послався на те, що спір у справі між сторонами про визначення місця проживання дитини вже розглядався та було встановлено, що він відсутній.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду.

Як вбачається із матеріалів справи, у справі №705/2202/20 до суду із позовом звернулась ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.09.2022 позов задоволено. Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_5 .

Постановою Черкаського апеляційного суду від 02.05.2023 рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.09.2022 скасовано та прийнято нове рішення, яким вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей залишено без задоволення.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що із матеріалів справи не вбачається наявність порушеного відповідачем права позивача чи неповнолітніх дітей сторін щодо визначення місця проживання їх дітей.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 просив визначити місце проживання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним, з батьком, мотивуючи вимоги тим, що деякий час після розірвання шлюбу між сторонами, син ОСОБА_4 , проживав разом з матір`ю, а з лютого 2020 року з ним за адресою: АДРЕСА_1 . В березні 2022 року син ОСОБА_4 разом з його батьками виїхав до Федеративної Республіки Німеччина, де проживає в даний час, проте, позивачем на його утримання сплачуються аліменти на користь відповідачки.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що його вимоги не є тотожними та обгрунтовані зовсім іншими обставинами, які викладені ним в позовній заяві, не були предметом розгляду суду та не взяті до уваги при постановленні оскаржуваної ухвали, зокрема те, що син ОСОБА_4 не проживає з колишньою дружиною більше трьох років, проте, позивач сплачує на його утримання аліменти. Посилається на те, що в інший спосіб вирішити спір щодо місця проживання сина ОСОБА_4 та щодо сплати аліментів на обох дітей, ніж судовий розгляд неможливо.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі з підстави, зазначеної у п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд повинен упевнитись, що набрало законної сили рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Аналогічний за змістом висновок зазначений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц.

Як зазначала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року, справа № 908/299/18, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Предметом даного спору є визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком, а предметом розгляду справи №705/2202/20, у якій ухвалено рішення та яке набрало законної сили, було визначення місця проживання обох дітей з матір`ю.

Зважаючи, що у даній справі вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини є відмінними від вимог та обставин, які були предметом розгляду у справі №705/2202/20 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, суд першої інстанції безпідставно відмовив у відкритті провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 травня 2024 року про відмову у відкритті провадження в даній справі підлягає до скасування, а матеріали справи - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 травня 2024 року - скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Уманської міської ради про визначення місця проживання дитини- направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

О.М. Новіков