ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року

м. Черкаси

Справа № 691/537/24
Провадження № 22-ц/821/1804/24
категорія: 304090200

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Гончар Н.І., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Акордбанк»

представник позивача: адвокат Павленко Сергій Валерійович

відповідач: ОСОБА_1

представник відповідача: адвокат Орленко Володимир Васильович

розглянувши у порядку прощеного позовного провадження в режимі відеокоференції апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» - адвоката Павленка Сергія Валерійовича на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року (ухваленого під головуванням судді Подороги Л.В. в приміщенні Городищенського районного суду Черкаської області) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

16 травня 2024 року ПАТ « КБ «Акордбанк» звернулося до Городищенського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 25.11.2021 ОСОБА_1 отримав пропозицію та приєднався до «Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-пропозицію № СІК-251121/017-00.

Відповідачу надано кредит у розмірі 84000,00 грн. на споживчі цілі, строком на 24 місяці, зі сплатою відсотків за процентною ставкою 16,99 % річних, розмір щомісячної комісії 0,99 %, розмір одноразової комісії - 5,00 %, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на платіжну картку клієнта.

У Додатку № 1 до заяви-пропозиції № СІК-251121/017-00 від 25.11.2021, графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, зазначено детальні умови кредиту.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява-пропозиція підтверджує його ознайомлення та погодження з «Правилами банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», які оприлюднені на офіційному банківському сайті www.accordbank.com.ua.

ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачеві кредит у розмірі, відповідно до умов договору.

ОСОБА_1 зобов`язання по кредитному договору не виконав, а саме не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом і тому, станом на 23.01.2024, має заборгованість у розмірі 95321 грн. 34 коп., яка складається із простроченої суми заборгованості по кредиту в розмірі 74157 грн. 31 коп., простроченої суми заборгованості по відсоткам у розмірі 7858 грн. 42 коп., простроченої заборгованості за комісією в розмірі 13305 грн. 60 коп., строкової суми заборгованості по кредиту в сумі 0 грн. 0 коп.

На даний час ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, а тому банк вимушений звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № СІК-251121/017-00 від 25.11.2021 у сумі 95321 грн. 34 коп. та судовий збір у сумі 3028 грн. 00 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року позовні вимоги задоволно частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «АКОРДБАНК» заборгованість за кредитним договором № СІК-251121/017-00 від 25.11.2021 у сумі 75520 грн. 94 коп. та судовий збір у сумі 2399 грн. 01 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що оскільки банк включив до заборгованості клієнта платежі (комісію), які банк вчинив на власну користь та такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник, оскільки відповідають економічним потребам лише самого банку, то в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в сумі 13305 грн. 60 коп. слід відмовити.

При цьому, оскільки ОСОБА_1 сплатив банку 4000 грн. 00 коп. одноразової комісії та 2494 грн. 80 коп. щомісячної комісії, тому суд важав обгрунтованим ці кошти зарахувати до простроченої заборгованості по кредиту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій 21 жовтня 2024 року апеляційній скарзі, представник ПАТ « КБ «Акордбанк» - адвокат Павленко С.В., вважаючи рішення суду незаконним та необгрунтованим, таким, що не відповідає обставинам справи, прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що є необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо нікчемності умови договору, якою встановлена щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування.

Зазначає, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісії за надання та обслуговування кредиту зокрема, комісію за послуги розрахунково-касового обслуговування.

Вважає, що умова договору щодо встановлення щомісячної комісії не може бути визнана нікчемною на підставі ст. 215 ЦПК України, адже законом не передбачена недійсність умови кредитного договору щодо встановлення комісії за розрахунково-касове обслуговування, а навпаки Закон України «Про споживче кредитування» прямо передбачає можливість банку встановлювати такий вид комісії.

Наголошує, що розрахунково-касове обслуговування є платною послугою згідно Закону України «Про споживче кредитування», тому висновок суду першої інстанції про те, що банком у договорі була встановлена плата за ті послуги, які за вказаним законом повинні надаватися безоплатно є безпідставним та таким, що суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що 25.11.2021 ОСОБА_1 склав заяву-пропозицію № СІК-251121/017-00 і приєднався до «Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», з метою укладання кредитного договору. На підставі указаної заяви-пропозиції, Додатка № 1 до заяви-пропозиції, заяви-анкети на отримання споживчого кредиту № 1-4-80371 від 23.11.2021 та відповідно до паспорту споживчого кредиту, ОСОБА_1 надано споживчий кредит на загальні споживчі цілі у сумі 84000 грн., строком на 24 місяці, зі сплатою процентної ставки у розмірі 16.99 % річних, щомісячної комісії у розмірі 0.99 % та одноразової комісії у розмірі 5.00%.

ОСОБА_1 погодився із запропонованим графіком платежів за користування кредитними коштами, викладеним у Додатку № 1 до заяви-пропозиції № СІК-251121/017-00 від 25.11.2021, про що свідчить проставлений ним особисто підпис.

Крім того, ОСОБА_1 ознайомився із загальною вартістю кредиту для споживача на весь строк користування кредитними коштами, у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі, що складає 118723 грн. 44 коп., про що свідчить проставлений ним підпис у паспорті споживчого кредиту.

Факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів у загальній сумі 84000 грн. відповідно до умов кредитного договору, підтверджується меморіальними ордерами № 4485853, № 66275805 та № 66275804 від 25.11.2021.

Згідно наданих банком розрахунку суми загальної заборгованості за кредитним договором та виписки по особовому рахунку за період з 25.11.2021 до 22.01.2024, ОСОБА_1 активно користувався кредитними коштами, періодично здійснював погашення заборгованості за кредитним договором та, як зазначає позивач, має заборгованість у розмірі 95321 грн. 34 коп., яка складається із простроченої суми заборгованості по кредиту в сумі 74157 грн. 31 коп., простроченої суми заборгованості по відсоткам у сумі 7858 грн. 42 коп., простроченої заборгованості за комісією в сумі 13305 грн. 60 коп., строкової суми заборгованості по відсотках у сумі 0 грн. 01 коп.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону відповідає.

Так, задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» заборгованість за Заявою-Пропозицією № № СІК-251121/017-00 від 25.11.2021 року у розмірі 75520,94 грн. суд першої інстанції виходив із доведеності таких вимог. Відмовляючи у задоволенні вимог банку про стягнення комісії, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки банком у договорі була встановлена плата за ті послуги, які за вказаним законом повинні надаватися безоплатно, суд вважав, що підстав для стягнення з відповідача простроченої заборгованості за комісією немає, а пункти кредитного договору про сплату щомісячної комісії є нікчемними.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції в повному обсязі.

Судом встановлено, що 25.11.2021 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Акордбанк» та ОСОБА_1 підписано Заяву-Пропозицію № СІК-251121/017-00, згідно якої відповідач запропонував банку укласти договір про надання споживчого кредиту на умовах, зазначених у вказаній заяві та у відповідності з Правилами та Умовами споживчого кредитування, які є невід`ємною частиною цієї пропозиції. Моментом прийняття банком пропозиції є підписання цієї заяви.

У Заяві-Пропозиції зазначено, що відповідач підтверджує, що ознайомився і згодний з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «Акордбанк», що оприлюднені на офіційному сайті Банку www.accordbank.com.ua.

Згідно пункту 2.2 Заяви-Пропозиції, сума споживчого кредиту 84000 грн, в тому числі на загальні споживчі цілі 80000 грн. Строк споживчого кредиту 24 місяці.

Пунктами 2.4, 2.5, 2.6. Заяви-Пропозиції передбачено розмір процентної ставки 16,99 % річних, розмір щомісячної комісії 0,99 %, розмір одноразової комісії 5%

Також між сторонами договору погоджено Графік платежів. Позичальником також підписано паспорт споживчого кредиту та відповідна заява-анкета.

Згідно з меморіальними ордерами № 4485853, № 66275805 та № 66275804 від 25.11.2021 з Дебет рахунку ПАТ «КБ «Акордбанк» перераховано на Кредит рахунок ОСОБА_1 84000 грн, призначення платежу переказ коштів за кредитним договором № СІК-251121/017-00 від 25.11.2021.

Окрім того, позивачем до суду надано виписку про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 за період з 25 листопада 2021 року по 24 січня 2024 року.

На підтвердження заборгованості ПАТ «КБ «Акордбанк» надано розрахунок суми загальної заборгованості ОСОБА_1 станом на 23 січня 2024 року, згідно якого загальна сума заборгованості становить 95321,34 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту 74157,31 грн., прострочена заборгованість за відсотками 7858,42 грн., прострочена заборгованість за комісією 13305, 60 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 0,01 грн.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Предметом даного позову є стягнення заборгованості за договором про надання кредиту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання. його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ «КБ «Акордбанк»).

Проте, враховуючи, що взяті на себе зобов`язання позичальник не виконує належним чином, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів та нарахованих на них відсотків.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16 та зробила висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти, а також пені за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12).

Так, матеріалами справи підтверджується, що ПАТ «КБ «Акордбанк» направлено відповідачу досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості вих. №504/2024 від 6 лютого 2024 року у загальному розмірі 95321,34 грн.

Відтак для позичальника строк виконання зобов`язань за договором вважається таким, що настав 6 лютого 2024 року і з цієї дати у кредитора припинилося право нараховувати платежі у розмірах, передбачених умовами договору. При цьому, у ПАТ «Акордбанк» виникло право на звернення до суду із позовом про дострокове стягнення боргу.

Відповідно до розрахунку суми загальної заборгованості ОСОБА_1 станом на 23 січня 2024 року, загальна сума заборгованості становить 95321,34 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту 74157,31 грн., прострочена заборгованість за відсотками 7858,42 грн., прострочена заборгованість за комісією 13305, 60 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 0,01 грн.

Отже, в зв`язку з порушенням відповідачем графіку повернення кредитних коштів у нього утворилася заборгованість по сплаті кредитних коштів та процентів за користування ними, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Судом першої інстанції було правильно встановлено підстави для стягнення суми боргу за Заявою-Пропозицією № СІК-251121/017-00 від 25.11.2021, яка включає у себе: прострочена заборгованість по кредиту 74157,31 грн., прострочена заборгованість за відсотками 7858,42 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 0,01 грн.і відповідач в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржує.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції також правильно відмовив позивачу у задоволенні вимог позову про стягнення комісії, а вже раніше сплачені ОСОБА_1 суми комісії зарахував до заборгованості за кредитом.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Разом з тим, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання банківських послуг.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зі змісту Заяви-Пропозиції №СІК-251121/017-00 від 25.11.2021, що є предметом дослідження у цій справі вбачається, що в ній не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Матеріали справи також не містять доказів, що споживач користувався такими послугами.

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту п. п. 2.5, 2.6. Заяви-Пропозиції №СІК-251121/017-00 від 25.11.2021 щодо обов`язку позичальника одноразово та щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», як правильно встановив суд першої інстанції.

Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, а відтак обов`язковим, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі №168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

Ці висновки узгоджуються також з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21 (провадження № 61-4202сво22).

Відповідні доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовані позивачем.

З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог у частині стягнення простроченої суми комісії у розмірі 13305, 60 грн є правильними.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення простроченої комісії є законними і обґрунтованими, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» - адвоката Павленка Сергія Валерійовича залишити без задоволення.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Н.І. Гончар

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлено 28 листопада 2024 року/