Справа №442/9003/24
Провадження №2/442/2084/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судового засідання - Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.09.1998 серія НОМЕР_1 , яка була рідною бабцею гр.. ОСОБА_1 .

За життя 24.01.1985 ОСОБА_3 склала заповіт за № 2, який було посвідчено секретарем виконкому Опарівської сільської ради народних депутатів, відповідно до якого остання: «все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на, що вона за законом матиме право, заповіла своїй внучці ОСОБА_1 ».

26.10.1985 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 , відповідно до якого позивачем змінено прізвище із ОСОБА_1 на ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 позивач звернулась в першу Дрогобицьку державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

30.03.2000 державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Мойсеєнко В.П. видано на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 1-512 (посвідченого виконкомом Опарівської сільської ради народних депутатів 24.01.1985 за № 2) на наступне спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого виконкомом Дрогобицької районної Ради народних депутатів 25.07.1989 на підставі рішення цього ж виконкому від 20.07.1989 за № 169 та зареєстрованого в Дрогобицькому МБТІ за № 116.

30.03.2000 державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Мойсеєнко В.П. видано на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 1-510 (посвідченого виконкомом Опарівської сільської ради народних депутатів 24.01.1985 року за № 2) на наступне спадкове майно: сертифікат на право власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 026468, передану для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства площею 1,94 га., розташовану на території Довжанської сільської ради, який належав спадкодавцю на підставі рішення цієї Ради від 27.07.1994 року, зареєстрованого у книзі записів сертифікатів за № 95 від 03.11.1995 року.

Станом на дату смерті, покійна ОСОБА_3 була власником земельної ділянки загальною площею 017 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована під успадкованим позивачем будинком за адресою: АДРЕСА_1 , яку однак за час свого життя не оформила належним чином.

Зокрема, рішенням Довжанської сільської ради Дрогобицького району Львівської області за № 10 від 05.02.1994 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», орган місцевого самоврядування вирішив (п. 1) передати у приватну власність земельні ділянки, згідно поданих заяв та записів земельно - облікових документів, 118 чоловік площею 19 га по видах цільового використання (пп. «Б») для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, згідно додатку № 2 (присадибна ділянка).

Згідно п. 10 Додатку № 2 Списку громадян, яким передані земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, вбачається те, що гр. ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,17 га.

Разом з тим, за час свого життя покійна ОСОБА_3 не виготовила Державний акт про право власності на вказану земельну ділянку, а відтак, позивач не могла прийняти спадщину на вказану земельну ділянку після смерті своєї бабці, відповідно до «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за № 18/5 від 14.06.1994 року, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.07.1994 за № 152/361 (яка діяла станом на дату відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 ).

Рішення Довжанської сільської ради Дрогобицького району Львівської області за № 10 від 05.02.1994 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» як і Додаток № 2 до вказаного рішення є чинними, ніким не скасовані та в судовому порядку не визнавалось незаконним, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит виконавчого комітету Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області від 04.09.2024 року за № 1254/02-20-2024.

Оскільки, ОСОБА_3 за життя належним чином не оформила право власності на земельну ділянку загальною площею 0,17 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель на території АДРЕСА_1 , що і стало причиною не отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину (у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів) на спадкоємця за заповітом, а відтак з метою оформлення своїх спадкових прав змушена звернутися із цією позовною заявою в суд.

Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника поступило клопотання про підтримання позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву про визнання позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.09.1998 серія НОМЕР_1 , яка була рідною бабцею гр.. ОСОБА_1 .

24.01.1985 ОСОБА_3 склала заповіт за № 2, який посвідчено секретарем виконкому Опарівської сільської ради народних депутатів, відповідно до якого остання: «все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на, що вона за законом матиме право, заповіла своїй внучці ОСОБА_1 ».

26.10.1985 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 , відповідно до якого позивачем змінено прізвище із ОСОБА_1 на ОСОБА_1 .

30.03.2000 державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Мойсеєнко В.П. видано на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 1-512 (посвідченого виконкомом Опарівської сільської ради народних депутатів 24.01.1985 за № 2) на наступне спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого виконкомом Дрогобицької районної Ради народних депутатів 25.07.1989 на підставі рішення цього ж виконкому від 20.07.1989 за № 169 та зареєстрованого в Дрогобицькому МБТІ за № 116.

30.03.2000 державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Мойсеєнко В.П. видано на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 1-510 (посвідченого виконкомом Опарівської сільської ради народних депутатів 24.01.1985 року за № 2) на наступне спадкове майно: сертифікат на право власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 026468, передану для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства площею 1,94 га., розташовану на території Довжанської сільської ради, який належав спадкодавцю на підставі рішення цієї Ради від 27.07.1994 року, зареєстрованого у книзі записів сертифікатів за № 95 від 03.11.1995 року.

На дату смерті, покійна ОСОБА_3 була власником земельної ділянки загальною площею 017 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована під успадкованим позивачем будинком за адресою: АДРЕСА_1 , яку однак за час свого життя не оформила належним чином.

Зокрема, рішенням Довжанської сільської ради Дрогобицького району Львівської області за № 10 від 05.02.1994 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», орган місцевого самоврядування вирішив (п. 1) передати у приватну власність земельні ділянки, згідно поданих заяв та записів земельно - облікових документів, 118 чоловік площею 19 га по видах цільового використання (пп. «Б») для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, згідно додатку № 2 (присадибна ділянка).

Згідно п. 10 Додатку № 2 Списку громадян, яким передані земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, вбачається те, що гр. ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,17 га.

За життя покійна ОСОБА_3 не виготовила Державний акт про право власності на вказану земельну ділянку, а відтак, позивач не могла прийняти спадщину на вказану земельну ділянку після смерті своєї бабці, відповідно до «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за № 18/5 від 14.06.1994 року, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.07.1994 за № 152/361 (яка діяла станом на дату відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 ).

Рішення Довжанської сільської ради Дрогобицького району Львівської області за № 10 від 05.02.1994 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» як і Додаток № 2 до вказаного рішення є чинними, ніким не скасовані та в судовому порядку не визнавалось незаконним, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит виконавчого комітету Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області від 04.09.2024 року за № 1254/02-20-2024.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та відкрилась спадщина після її смерті, спірні відносини регулюються ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно із ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Стаття 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК УРСР (1963 року) регламентовано, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно із ст. 529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Статтею 549 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ЦК України (ст. 1216 ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За правилами статей 1222 - 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а в разі його відсутності, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно із ст. 66 - 69 Закону України «Про нотаріат», п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинена нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна і відсутності правовстановлюючих документів на нього, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Спадкоємцем прав після смерті ОСОБА_3 є також її рідна сестра ОСОБА_2 (яка після одруження змінила прізвище на ОСОБА_2 ), а відтак, саме її сестра є належним відповідачем у даній справи.

Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4- 13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач належним чином прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на майно, яке було належним чином оформленим покійною за час свого життя.

Разом з тим, за час свого життя покійна ОСОБА_3 належним чином не оформила право власності на земельну ділянку загальною площею 0,17 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель на території АДРЕСА_1 , що і стало причиною не отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину (у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів) на спадкоємця за заповітом, а відтак, для не оформлення спадкових прав за позивачем у справі.

У свою чергу, відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у справі № 463/6829/21-ц (провадження № 61-12264св22) від 22.03.2023 року, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, навіть за умови, що він не отримав свідоцтва про право на спадщину, в силу закону такий спадкоємець має речові права на спірне майно, які підлягають захисту у судовому порядку.

Відтак, з огляду на викладене, позивач - ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вчинила зі свого боку усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, але з незалежних від неї причин, а саме через відсутність правовстановлюючих документів, видача такого свідоцтва є неможливою, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку загальною площею 0,17 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка належала спадкодавцю на підставі рішення Довжанської сільської ради Дрогобицького району Львівської області за № 10 від 05.02.1994 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» та Додатку № 2 до рішення Довжанської сільської ради Дрогобицького району Львівської області за № 10 від 05.02.1994 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Дата складення рішення - 28.11.2024.

Суддя О.В. Крамар