ПОСТАНОВА

іменем України

19 липня 2024 року м. Кропивницький

справа № 389/1676/24

провадження № 22-ц/4809/1134/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі» в особі Кропивницької філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»,

боржник ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі» в особі Кропивницької філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 22 травня 2024 року у складі судді Савельєвої О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі» в особі Кропивницької філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (далі по тексту - ТОВ «Газорозподільні мережі» в особі Кропивницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України») звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.

Ухвалою судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 22 травня 2024 року у видачі судового наказу відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ТОВ «Газорозподільні мережі» в особі Кропивницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просило вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до вимог ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України).

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи ТОВ «Газорозподільні мережі» в особі Кропивницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» звернулось до суду через підсистему «Електронний суд» із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 5604 грн 78 коп, 3% річних в розмірі 38 грн 88 коп, інфляційних втрат у розмірі 242 грн 24 коп та сплачений судовий збір у розмірі 242 грн 24 коп (а.с.1-5).

Як додатки до цієї заяви додано копії відповідних документів згідно з наведеним заявником переліком.

Відповідно до ст.ст.160, 161 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені ст.163 ЦПК України, а саме заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Підстави для відмови у видачі судового наказу визначено ч.1 ст.165 ЦПК України, відповідно до пункту першого якої суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу .

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції встановив відсутність у боржника електронного кабінету, що виключає можливість обміну інформацією з ним в електронному вигляді, отже заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи заявнику необхідно було подавати у письмовій формі, та послався на порушення заявником вимог ст.163 ЦПК України, яка має вичерпний перелік вимог для оформлення і змісту заяви про видачу судового наказу.

Статтею 163 ЦПК України не передбачено вимоги щодо надання заявником при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказув наказаному провадженні копії заяви із додатками для боржника.

Відповідно до ч.4 ст.163 УПК України у разі, якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має електронний кабінет, заявник надалі повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви, виключно в електронній формі.

Тобто зазначена вище норма процесуального Закону передбачає лише те, що за наявності у боржника електронного кабінету надалі усі процесуальні та інші документи подаються заявником виключно в електронній формі.

Вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу передбачені положенням ст.163 ЦПК України, в якій наведено вичерпний перелік додатків до заяви.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з приписів ст.163 ЦПК України не убачається обов`язку заявника долучати до заяви про видачу судового наказу, навіть якщо таку заяву подано у письмовій формі, копії такої заяви з додатками до неї для направлення їх боржнику.

Стаття 165 ЦПК України передбачає виключний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, у тому числі у разі, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу (п.1 ч.1 ст.165 ЦПК).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За висновками ЄСПЛ право на доступ до суду має застосовуватися на практиці і бути ефективним (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Суд першої інстанції наведене вище залишив поза увагою та дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав, передбачених ст.163 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Встановивши, що ТОВ «Газорозподільні мережі» в особі Кропивницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» заяву було подано в установленому Законом порядку, оскаржувана ухвалапідлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381, 382, 389, 390 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі» в особі Кропивницької філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» задовольнити.

Ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 22 травня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко