УХВАЛА

26 липня 2024 року

м. Київ

справа № 487/5705/16-ц

провадження № 61-6328ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 27 березня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована

особа - Автогаражний кооператив «Парма»,

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2024 року ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 27 березня 2024 року, в якій просить скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 27 березня 2024 року, а також постановити окрему ухвалу стосовно порушення виконавчою службою законодавства України.

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, скаржнику надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги з відповідними матеріалами, з яких вбачається, що зазначені в ухвалі суду недоліки скаржником усунено, зокрема у доповненій редакції касаційної скарги зазначено підстави касаційного оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу

(далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, а саме помилково дійшли висновку, що рішення Заводського районного суду

м. Миколаєва від 31 жовтня 2019 року, яким витребувано із володіння ОСОБА_1 (боржника) гараж та зобов`язано його передати цей гараж АГК "Парма" (стягувачу), є рішенням немайнового характеру та підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_1 посилається на те, що рішення Заводського районного суду

м. Миколаєва від 31 жовтня 2019 року підлягає виконанню на підставі статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», тобто суди попередніх інстанцій не встановили до якої категорії відноситься судове рішення, яке підлягає примусовому виконанню, - майнової чи немайнової, і, як наслідок, неправильно застосували до спірних правовідносин положення статей 60 та 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій всупереч пункту 4 статті 263 ЦПК України при ухваленні оскаржуваних судових рішень не застосували висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 про те, що у разі задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 січня

2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 27 березня 2024 року.

Витребувати із Заводського районного суду м. Миколаєва матеріали цивільної справи № 487/5705/16-ц за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - Автогаражний кооператив «Парма».

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська