Справа № 404/8957/24
Номер провадження 2-о/404/277/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванова Н.Ю., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кропивницька міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просила суд встановити факт, що має юридичне значення, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві особистої приватної власності.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . За життя нею було складено заповіт, згідно яким на випадок своєї смерті, зробила таке розпорядження: усі свої права та обов`язки, як їй належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки , які можуть належати їй у майбутньому та усе її майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона згідно з законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина до складу якої входить будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказано, що 17 вересня 2024 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу, у постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій письмово було роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може бути видано, оскільки вищезазначений будинок є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Документ, що посвідчує право власності ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на його частку у праві спільної сумісної власності подружжя - частку житлового будинку відсутній, що позбавляє нотаріуса можливості визначити склад спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з протоколом автоматичного визначення судді, справа передана на розгляд судді Івановій Н.Ю.

Дослідивши вказану заяву та додані до неї документи суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити виходячи з наступного.

Суд вправі відмовити у відкритті провадження у справі окремого провадження лише з тих підстав, які передбачені законом. Такі підстави визначено у частині четвертій статті 315 ЦПК України.

Згідно із указаною нормою суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Відповідно до положення статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження /загального або спрощеного; 3) окремого провадження.

Так, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав(частина сьома статті 19 ЦПК України).

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав(частина перша статті 293 ЦПК України).

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичні наслідки, якщо: (1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; (2) чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; (3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; (4)встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право(див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17 (пункт 17)).

Отже, Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово висловилася про те, що інститут окремого провадження та встановлення у цьому провадженні юридичного факту не передбачені для того, аби вирішити (допомогти вирішити) будь-який спір про право.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року в справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року в справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 12 січня 2022 року в справі № 227/2188/21 (провадження № 61-18156св21) та від 26 січня 2022 року в справі № 568/310/21 (провадження № 61-16757св21).

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Як вбачається із тексту заяви ОСОБА_1 , остання звертається до суду із заявою про встановлення вищезазначеного факту для подальшого оформлення спадкового майна заявником, а тому, в її заяві вбачається спір про право.

Суд звертає увагу на те, що вимога, яка стосується належності спадкового майна за померлим, а саме житлового будинку з надвірними спорудами не може розглядатися у судовому порядку безспірно в порядку окремого провадження за правилами цивільного судочинства.

Додатково слід зазначити, що процедура оформлення спадщини можлива в позасудовому порядку шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріуса, а у випадку неможливості отримання свідоцтва про спадщину - спір вирішується судом в позовному провадженні.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року (зі змінами), суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

В листі Верховного Суду України від 1 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» також роз`яснено, що встановлення судом факту володіння будівлею на праві власності можливе, якщо у заявника загублено або втрачено правовстановлюючий документ на будівлю та зазначений факт не може бути підтверджений у позасудовому порядку. На підтвердження цього факту заявник подає докази щодо неможливості одержання ним відповідного документа або його поновлення.

За встановлених у цій справі обставин та мети подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, заявлені заявником вимоги не є вимогами, які підлягають розгляду судом в порядку окремого провадження на підставі ст.293, 315 ЦПК України.

Інститут окремого провадження та встановлення у цьому провадженні юридичного факту не передбачені для того, аби вирішити будь-який спір про право, який вбачається з поданої заяви.

У зв`язку з наведеним вище, в даному випадку вбачається спір про право, що свою чергу виключає розгляд вказаної заяви в порядку окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина шоста статті 293 ЦПК України). Тобто мають право на вирішення спору за належною позовною вимогою у відповідному виді судочинства(див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц (пункт 31)).

Інакше кажучи,розгляд справи у порядку окремого провадження у цивільному судочинстві неможливий, якщо: (а) спір про право уже існує/існував на час подання у цьому порядку заяви про встановлення факту; (б) спір про право виникає під час розгляду справи у такому порядку.

У силу вимог ч.4 ст.315ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, враховуючи вищенаведені вимоги закону, суд вважає, що у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.260,315,353 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кропивницька міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 29.10.2024 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Н. Ю. Іванова