Справа № 503/1998/24
Провадження № 2/503/566/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сердюка Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Клемпуш Ю.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м.Кодима цивільну справу за позовом представника позивача - адвоката Мартинюка Юрія Михайловича, який звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат Мартинюк Ю.М. звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла двоюрідна сестра позивачки ОСОБА_2 , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, що розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами села Шершенці, площею 2.59 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №078361. Позивачка являється спадкоємцем за законом після померлої та прийняла спадщину, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім цього, відсутні докази родинних відносин з померлою. У зв`язку з цим позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку.

В підготовче засідання позивач не з`явилася, від її представника надійшла до суду заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, надавши до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 20.02.2024 року.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

До складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.59 га., яка розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами села Шершенці та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №078361, виданого 28.03.2005 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області.

Зі змісту листа державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №494/02-14 від 20.09.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття нею спадщини та заведена спадкова справа №172/2024, що свідчить про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2 у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

В абзаці 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Судом встановлено, що державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно (лист №396/02-14 від 19.08.2024 року). При цьому, в змісті позовної заяви позивачем зазначено, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №078361, виданий Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області на ім`я ОСОБА_2 було втрачено.

Крім того, причиною відмови нотаріуса також є відсутність документів про підтвердження родинних відносин, в зв`язку з чим позивачка просить встановити факт родинних відносин між нею та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 як між двоюрідними сестрами.

Відповідно до положення п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з роз`ясненнями, які є в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, суд може розглядати справи про встановлення юридичних фактів, які породжують юридичні наслідки, зокрема, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

На підтвердження родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позивачкою надано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 24.07.1955 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області, свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 20.05.1973 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області, свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 19.04.1961 року Кодимським бюро ЗАГС, копії виписок з погосподарської книги №13/8-17/35, 13/8-17/36 від 08.07.2024 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити позивачка, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Встановлення факту родинних відносин має юридичне значення, оскільки необхідне позивачці для оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.09.2021 року, у справі №227/3750/19, вказав, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, належним способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Враховуючи, що позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права власності на спадкове майно підлягає судовому розгляду.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача - адвоката Мартинюка Юрія Михайловича, який звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була двоюрідною сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 2,59 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Шершенці (раніше територія Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області), яка на підставі втраченого державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №078361, виданого 28.03.2005 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, належала ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Б.С. Сердюк