КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

26 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Таргоній Д.О., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мединської Наталії Володимирівни, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської державної адміністрації м. Києва, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пальора Ганна Юріївна, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, скасування свідоцтва на спадщину та скасування державної реєстрації,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

Не погоджуючись з данною ухвалою, ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу.

09 липня 2024 року Київським апеляційним судом на адресу суду першої інстанції направлено запит про витребування матеріалів цивільної справи №757/20947/24.

24 липня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли матеріали справи цивільної №757/20947/24.

Із матеріалів справи вбачається, що апеляційну скаргу на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року скаржник подала 05 липня 2024 року, тобто із пропуском строків, встановлених процесуальних законом.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Згідно ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року в справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) зроблено висновок про те, що: "апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод".

ОСОБА_1 разом з апеляційною скаргою подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначаючи, що повний текст оскаржуваної ухвали вона отримала лише 10 червня 2024 року, однак не маючи освіти та вважаючи дане судове рішення незаконним, цього ж дня звернулась до Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги для надання безоплатної вторинної правничої допомоги.

На підставі наказу Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої від 25 червня 2024 року, лише 27 червня 2024 року було видано Доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року нею пропущено з поважних причин та є підстави для його поновлення.

Однак, на думку апеляційного суду, зазначені ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини не є достатніми для того, щоб дійти висновку про поважність причин пропуску нею такого строку, враховуючи наступне.

В резолютивній частині ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року, роз`яснено, що вона може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення, учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Таким чином, останнім днем на подання апеляційної скарги є 25 червня 2024 року.

Посилання в заяві, як на підставу для поновлення строку на те, що ОСОБА_1 10 червня 2024 року звернулась до Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги для надання безоплатної вторинної правничої допомоги, апеляційний суд критично оцінює, оскільки апеляційна скарга подана та підписана останньою, а не адвокатом Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Долучене до заяви доручення від 27 червня 2024 року, видане на підставі наказу Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої від 25 червня 2024 року, не є підтвердженням поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, так як з його змісту не вбачається, коли саме ОСОБА_1 звернулась за правовою допомогою, яку правничу допомогу було надано останній та коли була сформована апеляційна скарга.

Таким чином, обставини, які є об`єктивно непереборними та підтверджують неможливість вчасного оскарження рішення суду першої інстанції в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду не наведені.

Відповідно до пунктів 1, 2, 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі "Олександр Шевченко проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Таким чином, з огляду на не зазначення скаржником поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 слід надати суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року, вказавши при цьому інші обставини, які є об`єктивно непереборними та підтверджують неможливість вчасного оскарження ухвали суду першої інстанції у строк, передбачений уст. 354 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 травня 2024 року - залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, в іншому випадку у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.О. Таргоній