ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 671/2768/23

Провадження № 22-ц/4820/2051/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 10 вересня 2024 року, суддя Андрущенко О.Ю., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані Інвест Фінанс», (до реорганізації - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс»), про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В грудні 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №6 від 20.04.2021 року в сумі 35294 грн., судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 20.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №6, який підписано відповідачем шляхом використання одноразового паролю.

Кредитний договір укладено строком на 30 днів.

На виконання даного кредитного договору ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» перерахувало ОСОБА_1 10000 грн. кредитних коштів.

Однак відповідачем кредитні зобов`язання належним чином не виконані.

05.09.2022 року укладено договір факторингу №556/ФК-22, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до відповідача за кредитним договором №6.

За умовами договору факторингу сума боргу відповідача перед позивачем склала 35294 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 10000 грн., заборгованість за відсотками 25294 грн., які позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 10.09.2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №6 від 20.04.2021 року в сумі 16420 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» судовий збір в сумі 1248,60 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що договір між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі, факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по картковому рахунку відповідача в АТ КБ «Приватбанк». В той же час, оскільки договір не було пролонговано, тому стягненню підлягають проценти, нараховані за період з 20.04.2021 року по 20.05.2021 року в сумі 6420 грн.

При цьому суд зауважив, що, оскільки відповідач в суді не ставив під сумнів відповідність наявної в матеріалах справи паперової копії договору його оригіналу, тому не дослідження оригіналу електронного доказу за наявності в матеріалах справи паперових копій цих доказів та за відсутності обґрунтованих сумнівів у їх відповідності оригіналу не є порушенням норм процесуального права.

Відповідач також не заперечував щодо розміру заявлених до відшкодування позивачем витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що за відсутності оригіналу кредитного договору факт виникнення та зміст кредитних правовідносин не підтверджено, відсутні докази перерахування йому кредитних коштів, у зв`язку з чим права позивача порушено не було. Стягнення судом витрат на правничу допомогу позивача є також необґрунтованим, враховуючи, що у позивача має бути достатньо юристів в штаті для правового забезпечення його діяльності.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» вказало, що підписання договору та перерахування коштів підтверджено належними та допустимими доказами, протилежного матеріали справи не містять.

Розгляд справи апеляційним судом проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 20.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору базова процентна ставка становить 2,14% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Процентна ставка становить 1,14% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3. Договору ОСОБА_1 надано кредит на суму 10000 грн. на строк 30 днів.

Згідно з п. 1.4. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за процентною ставкою. Зазначена процента ставка нараховується: в межах строку кредиту, передбаченого п. 1.3. Договору; в межах строку, на який було продовжено строк кредиту за домовленістю сторін, якщо інший розмір процентної ставки не передбачено відповідною додатковою угодою до Договору із урахуванням програми лояльності.

У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.3. Договору без укладення відповідної угоди про продовження строку кредиту, особливі умови, встановлені для позивальника промокодом за програмою лояльності, втрачають силу, застосовується базова процентна ставка, а нараховані проценти за весь строк користування кредитом підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою.

Згідно з п. 3.1. Договору нарахування відсотків за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто «факт/факт».

За умовами Договору строк кредитування складає 30 днів зі сплатою 1,14% за кожен день користування кредитом. В разі користування кредитними коштами понад строк кредитування за умови відсутності пролонгації Договору, то нараховані відсотки перераховуються за базовою процентною ставкою, яка складає 2,14%.

При цьому, умовами Договору не передбачено права кредитодавця нараховувати відсотки за користуванням кредитом поза строком кредитування за умови відсутності пролонгації дії Договору. Якщо не відбулася за домовленістю сторін пролонгація Договору, строк кредитування складає 30 днів.

20.04.2021 року відповідач отримав кредитні кошти в сумі 10000 грн. на власну банківську карту, відкриту в АТ КБ «Приватбанк», та використовував їх в подальшому на власний розсуд.

Згідно з розрахунком заборгованості за період з 20.04.2021 року по 05.09.2022 року заборгованість ОСОБА_1 склала: по тілу кредиту 10000 грн., по відсотках 25294 грн.

Відповідно до договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 року та додатку до договору факторингу №556/ФФК-22 від 05.09.2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» відступило, а ТОВ «Діджи Фінанс» придбало право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» (Клієнт) до відповідача за Договором.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, провадження №61-7203 св 20, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, провадження №61-8449св19, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19, провадження №61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України №675-VIII «Про електрону комерцію», (далі Закон №675-VIII).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону №675-VIII).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону №675-VIII).

Згідно з частинами шостою, восьмою статті 11 вказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону №675-VIII визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У частині 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Електронний кредитний договір ОСОБА_1 підписав шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідач на веб-сайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого позивач надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді СМС-повідомлення, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору.

Безпідставним є твердження відповідача про порушення судом норм процесуального права, оскільки поданий позивачем до суду електронний кредитний договір не досліджувався в оригіналі, з огляду на таке.

Відповідно до частин другої, третьої, п`ятої статті 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

У матеріалах справи є роздруківки загальних умов договору, змісту оферти та акцепту, інформації, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит (а.с. 4-11).

Порушень порядку надання і отримання доказів у суді не встановлено,

Оскільки у суду не виникло сумніву щодо відповідності паперової копії електронного доказу оригіналу, тому були відсутні передбачені процесуальним законом підстави для дослідження оригіналу електронного доказу, враховуючи наявність у справі паперової копії доказу та за відсутності обґрунтованих сумнівів у його відповідності оригіналу.

Такий висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 12.06.2023 року у справі №263/3470/20.

В решті доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, які були належним чином оцінені судом першої інстанції, та на правильність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги щодо вирішення спору по суті слід визнати необґрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції, стягуючи з відповідача заявлену до відшкодування позивачем суму витрат, понесених на правничу допомогу, не врахував, що, незважаючи на відсутність заперечень відповідача щодо розміру таких витрат, відшкодуванню підлягають витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судове рішення в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Враховуючи, що позов задоволено частково, на 46,52% (16420 грн.х(100%:35294 грн.), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1395,60 грн. (3000 грн.х46,52%:100%) витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 10 вересня 2024 року в частині вирішення питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 1395,60 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова