ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року

м. Київ

справа № 682/6/23

провадження № 61-16529св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Луспеника Д. Д.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,
учасники справи:

позивач - Славутський міський голова ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Славутського міського голови ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: П`єнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2023 року Славутський міський голова ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позовну заяву обґрунтував тим, що починаючи з 04 грудня 2022 року відповідачі зі своїх особистих сторінок у соціальній мережі «Facebook», а також в групі «ІНФОРМАЦІЯ_3» активно поширювали недостовірну інформацію, яка не лише принижує його честь, гідність та ділову репутацію, а й підриває довіру до нього як до міського голови (мера) та авторитет Славутської міської ради і її виконавчого комітету, керівником яких він є. Так, в мережі Інтернет відповідачі поширюють недостовірні та завідомо неправдиві відомості і коментарі щодо начебто розкрадання ним як міським головою (мером) комунального майна і гуманітарної допомоги, нецільового витрачання коштів бюджету Славутської міської територіальної громади, хабарництва, жорстокого поводження з безпритульними тваринами, зловживання посадовим становищем під час кризи в сфері електропостачання.

Переконував, що факт визнання відповідачами прямої причетності до поширення такої інформації міститься у дописах та коментарях між користувачами соціальної мережі «Facebook».

Зазначав, що інформація, поширювана відповідачами щодо нього, є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності, не підтверджена жодними фактичними обставинами; має негативний характер, оскільки підриває довіру жителів громади до Славутського міського голови та органу місцевого самоврядування, компрометує його як міського голову; є звинуваченням у порушенні мером чинного законодавства та прийнятих у суспільстві принципів доброчесності, у вчиненні злочинів за відсутності обвинувальних вироків суду і є такою, що, порушує немайнові права позивача.

Стверджував, що поширювана відповідачами інформація не є оціночними судженням, так як зазначені висловлювання через форму їх вираження можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема: відповідач ОСОБА_2 повідомляє необмеженому колу користувачів соціальної мережі «Facebook» про вчинення ним - ОСОБА_1 - кримінально карних діянь в сфері майнових злочинів та у сфері зловживання службовим становищем; інформація подається відповідачами у спосіб, що може сприйматись іншими особами як ствердний факт, а не припущення, критика чи порівняння. Крім того, поширена відповідачами інформація має негативні наслідки для нього, так як формує його антиморальний, негативний образ як особистості, заплямовує його репутацію, призводить до моральних страждань; негативно впливає на його співпрацю, як мера, з іноземними партнерами щодо надання Славутській територіальній громаді гуманітарної допомоги; створює соціальну напругу серед жителів територіальної громади, що призвели до активізації несанкціонованих акцій попри законодавчу заборону їх проведення в умовах воєнного стану. Дії відповідачів щодо приниження його честі, гідності та ділової репутації призвели до погіршення стану його здоров`я та зумовили тимчасову непрацездатність і неможливість виконання посадових обов`язків.

З огляду на викладене, позивач просив суд зобов`язати відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 видалити дописи із мережі Інтернет, які містять недостовірну інформацію про нього - Славутського міського голову ОСОБА_1 , що порушує його особисті немайнові права, паплюжить його честь, гідність і ділову репутацію та яка розміщена за вебадресами:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- ІНФОРМАЦІЯ_2

а також у групі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в мережі Facebook за посиланнями: - ІНФОРМАЦІЯ_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 - ІНФОРМАЦІЯ_6 - ІНФОРМАЦІЯ_7

та утриматись від публікації нових постів, дописів тощо подібного характеру.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2023 року у складі судді Зеленської В. І. позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вилучити дописи із мережі Інтернет, які містять недостовірну інформацію про ОСОБА_1 що порушують його особисті немайнові права, паплюжать його честь та гідність, які розміщені за адресами:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- ІНФОРМАЦІЯ_2

а також у групі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в мережі « F acebook » за посиланнями: - ІНФОРМАЦІЯ_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 - ІНФОРМАЦІЯ_6 - ІНФОРМАЦІЯ_7

та утриматись від публікації нових постів, дописів тощо подібного характеру. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 496,20 грн судового збору та по 1 500,00 грн витрат, пов`язаних з витребуванням доказів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що поширена відповідачами на власних вебсторінках в мережі «Facebook» та на вебсторінці «ІНФОРМАЦІЯ_3» інформація щодо позивача є негативною, оскільки порушує його гідність, честь, ділову репутацію, підриває довіру жителів громади до нього, як до мера, компрометує його як міського голову, створює негативну соціальну оцінку в очах оточуючих, формує антиморальний, негативний образ і, таким чином, негативно впливає на формування його образу, як міського голови, в тому числі у відносинах з громадою та іноземними партнерами, які надавали Славутській громаді гуманітарну допомогу в умовах воєнного стану.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що така інформація не є оціночним судженням, оскільки зазначені висловлювання через форму їх вираження можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, адже відповідачі повідомляють третім особам про вчинення позивачем кримінально караних діянь у сфері майнових злочинів та зловживання посадовим чи службовим становищем та подають цю інформацію у спосіб, що може сприйматися іншими особами як ствердний факт, а не припущення чи порівняння або критика, такі відомості є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена лише в судовому порядку. Відповідачі не довели достовірність такої інформації.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що поширена відповідачами інформація про позивача виходить за межі критики і містить пряму вказівку на його особу, як злочинця, хоча відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Стягнуто з Славутського міського голови ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 по 1 488,60 грн судового збору кожному.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивач не заявив клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача власника вебсайту https://www.facebook.com, який створив технологічну можливість та умови для поширення відповідачами інформації про позивача, а правильно вирішити спір без його участі неможливо.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи

У листопаді 2023 року Славутський міський голова ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Також заявник просить розглядати справу за його участю.

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на неврахування апеляційним судом правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13 квітня 2020 року у справі № 303/3794/18-ц, від 06 березня 2019 року у справі № 760/2753/17, від 01 червня 2022 року у справі № 713/1710/19, від 01 червня 2022 року у справі № 713/1710/19 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК України).

Касаційну скаргу мотивовано тим, що апеляційний суд:

- дійшов помилкового висновку про скасування рішення суду першої інстанції;

- не звернув увагу на те, що незалучення як співвідповідача до участі у справі власника вебсайту https://www.facebook.com не призвело до неправильного вирішення справи, адже відповідачі визнали авторство інформації вказаної в позовній заяві, та факт поширення цієї інформації через належні їм вебсторінки в соціальній мережі «Facebook»;

- належним чином не дослідив усі наявні у справі докази авторства відповідачів щодо спростовуваної інформації;

- не вирішив спір по суті та проігнорував доведений факт порушення прав позивача;

- послався на нерелевантну практику Верховного Суду як підставу для ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Разом із касаційною скаргою заявник подав до Верховного Суду клопотання, в якому порушив питання про зупинення виконання оскаржуваної постанови. Необхідність зупинення виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року заявник обґрунтував тим, що таке судове рішення завдасть шкоди для репутації органу місцевого самоврядування.

У січні 2024 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу Славутського міського голови ОСОБА_1 , в яких, посилаючись на необґрунтованість доводів касаційної скарги та законність ухваленого судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення, простять відхилити касаційну скаргу, а постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року залишити в силі.

У лютому 2024 року від Славутського міського голови ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшли заперечення на відзиви ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в яких позивач вказує на те, що наведені у відзивах твердження не відповідають дійсності та спростовуються наявними у справі доказами, і просить задовольнити вимоги його касаційної скарги у цій справі в повному обсязі.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 20 листопада 2023 року касаційну скаргу Славутського міського голови ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 08 грудня 2023 року касаційну скаргу Славутського міського голови ОСОБА_1 залишено без руху та надано заявнику строк на усунення недоліків, зокрема надання доказів доплатити судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2023 року (після усунення недоліків касаційної скарги) відкрито касаційне провадження у справі за касаційно скаргою Славутського міського голови ОСОБА_1 із підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України; витребувано матеріали справи № 682/6/23 із Славутського міськрайонного суду Хмельницької області; відмовлено у задоволенні клопотання Славутського міського голови ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року; надано відповідачам строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У січні 2024 року матеріали справи № 682/6/23 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання Славутського міського голови ОСОБА_1 про розгляд справи № 682/6/23 за його участю; справу № 682/6/23 призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до постанови Славутської міської територіальної виборчої комісії Шепетівського району Хмельницької області від 12 листопада 2020 року № 100 «Про реєстрацію Славутського міського голови Шепетівського району Хмельницької області ОСОБА_1 » Славутським міським головою обрано ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням першої сесії VIII скликання Славутської міської ради Хмельницької області від 12 листопада 2020 року № 1-1/2020 «Про підсумки виборів Славутського міського голови та депутатів Славутської міської ради від 25 жовтня 2020 року» та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань.

Станом на 14 лютого 2023 року ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що стверджується Витягом з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості».

Також судами встановлено, що відповідачі на сторінках в соціальній мережі «Facebook»:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- ІНФОРМАЦІЯ_2

а також у групі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в мережі « F acebook » за посиланнями: - ІНФОРМАЦІЯ_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 - ІНФОРМАЦІЯ_6 - ІНФОРМАЦІЯ_7 розмістили інформацію про зловживання Славутським міським головою посадовим становищем під час кризи в сфері електропостачання в період воєнного стану, торгівлю ним електроенергією, збагачення за рахунок придбання рухомого майна комунальним підприємством за завищеними цінами, крадіжку гуманітарної допомоги.

Зокрема, дописи ОСОБА_2 , що містять фрази: «Я знов повертаюсь до вимкнення світла. Всі знають, що ліміт в нас крався мером і начальником РЕМу і продавався на приватні підприємства, зокрема, на Інсеко, володарями якого є київляни міліардери», «А то люди сліпі і не бачать, що творить цей недомер в Славуті. Де ваша совість підтримувати хапугу і злодія? Де хоч одна дорога побудована ним, Не скажеш? А в нього в кишені і на рахунку на Кіпрі», «Навожу приклад. Всі ви бачили майже новенький трактор JBC водоканала. Так ось, цей трактор на той час коли його купляв водоканал в салоні коштував 900тгр а по приказу пидора водоканал перерахував за купівлю 1500 міліона гр. Тоїсть ця гнида на одному тікі тракторі положив собі в карман 600т гр ви уявляєте як він висасує кошти з підприємства», «Люди повинні прокинутись і прозріти, а не підтримувати такого мера, любуючись квіточками, які він насадив і наставив дурнуватих коників замість побудованих доріг, на яких розкидав щебінь, а списав, як за дороги, а асфальт пішов у кишеню ОСОБА_1 і ще комусь», « Пора вже це кончене чмо - братка з 90-х винести ногами вперед з кабінету. Та ж зловили з гуманітарною, яку воно крало безбожно, але воно відкупилося. Сатана во плоті. Буде воно ригати всим тим, що вкрало. Це патологічно жадібна істота, яка гребе все підряд, відмиває кошти де тільки можна. Навіть на нещасних собаках бездомних, знищуючи їх, а гроші відмиває на свій табун коней», «А скільки гуманітарки воно перекрало. Кажуть в Кривині, де хата його батьків було повно буд.матеріалів, які дали на бомбосховища і різної гуманітарки, бензину і таке інше», «А правда, що ОСОБА_1 побили за приховані ним в його гаражі 3 генератори, які люди зібрали військовим?», «А ОСОБА_1 вже йде в березні на пенсію і йому треба нахапати більше грошей, хоча він і так вже продав всю Славуту , та й рване до себе на віллу в Німеччині чи десь ще купить собі», « Ну до яких пір наш недомер буде знищувати, красти, відмивати кошти, прихватизовувати все, що можна і неможна?», «ОСОБА_1 утримує на території Славута 5 церквей МП. ОСОБА_1 спеціально створив рейкове добровольче об`єднання, щоб були списки з адресами усіх патріотів. У випадку захоплення міста вони перетворилися б на розстрільні списки» тощо.

Дописи ОСОБА_3 на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_3 містять фрази: « Наш недомер живе в Нетішині і йому плювати на славутчан, він навіть постійно виштовхує з кабінету людей, які приходять до нього за допомогою… а ще, бачачи безкарність воно почало мстити для нас, відключаючи світло на добу. То хіба це не злочин місцевої влади, коли не в зоні бойових дій твориться таке зло, бо не працюють підприємства, люди сидять без зарплат, а тому і не можуть допомагати армії. Мабуть це вигідно таким ОСОБА_1, щоб нагнітати обстановку. В нього є світло і тому йому вже давно плювати на нас, бо Славута йому потрібна, як джерело збагачення, яку він до нитки обібрав… хоча воно саме себе обирає на вкрадені у нас гроші».

Відповідно до довідки з відомостями про власника вебсайту або інформацією про його встановлення від 27 лютого 2023 року № 41/2023-Д, що на вебсайті https://www.facebook.com/ створено сторінку користувача під іменем « ОСОБА_2 », що доступна за адресою у мережі «Інтернет» ІНФОРМАЦІЯ_1 на якій розміщені такі ідентифікатори - освіта: Івано-Франківський інститут нафти і газу; дата розміщення першого фото: 04 жовтня 2022 року . Власником вебсайту https://www.facebook.com/ є реєстрант доменного імені facebook.соm - компанія Meta Platforms, Inc., якщо інше не визначене умовами договору між останньою та/або отримувачем послуг хостингу та/або володільцем облікового запису, або якщо такий договір відсутній.

Згідно з довідкою з відомостями про власника вебсайту або інформацією про його встановлення від 27 лютого 2023 року № 40/2023-Д, що на вебсайті https://www.facebook.com/ створено сторінку користувача під іменем « ОСОБА_3 », що доступна за адресою у мережі «Інтернет» ІНФОРМАЦІЯ_2 на якій розміщені такі ідентифікатори - рідне місто: Полтава; місто проживання: Славута , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_11 ; дата створення Facebook-сторінки: 06 липня 2017 року , а також наступна інформація: «Имею огромный приют бездомних животных: старые, больные, инвалиды, номер картки приват». Власником вебсайту https://www.facebook.com/ є реєстрант доменного імені facebook.соm - компанія Meta Platforms, Inc., якщо інше не визначене умовами договору між останньою та/або отримувачем послуг хостингу та/або володільцем облікового запису, або якщо такий договір відсутній.

Звертаючись до суду із позовом, позивач вказував на те, що поширена відповідачами інформація має для нього негативні наслідки, так як формує його антиморальний, негативний образ як особистості, заплямовує його репутацію, призводить до моральних страждань; негативно впливає на його співпрацю, як мера міста Славути, з іноземними партнерами щодо надання Славутській територіальній громаді гуманітарної допомоги; створює соціальну напругу серед жителів територіальної громади; призводить до погіршення стану його здоров`я та неможливість виконання посадових обов`язків. З огляду на викладене, позивач просив суд зобов`язати відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 видалити дописи із мережі «Інтернет», які містять недостовірну інформацію про нього - Славутського міського голову ОСОБА_1 , що порушує його особисті немайнові права, паплюжить його честь, гідність і ділову репутацію, та утриматись від публікації нових постів, дописів тощо подібного характеру.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позову та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивач не заявив клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача власника вебсайту https://www.facebook.com, який створив технологічну можливість та умови для поширення відповідачами інформації про позивача, а правильно вирішити спір без його участі неможливо.

Верховний Суд не погоджується із такими висновками апеляційного суду з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та їх правове обґрунтування

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно зі статтею 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно із специфікацією спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Відповідний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, провадження № 14-178цс18, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, провадження № 14-392цс18, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, провадження № 14-512цс18, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, провадження № 14-511цс18, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17, провадження № 14-20цс19.

У справах про спростування недостовірної інофрмації, захист честі, гідності, ділової репутації визначення складу осіб, які беруть участь у справі, має певні особливості.

Так, відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Якщо позивач заявляє вимоги до одного з належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише у разі неможливості розгляду справи без його участі.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу або власник вебсайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

У випадку якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник вебсайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 344/10697/15-ц.

Водночас відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» вебсайт - сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси вебсайту і (або) облікового запису власника цього вебсайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; вебсторінка - складова частина вебсайту, що може містити дані, електронну (цифрову) інформацію, інші об`єкти авторського права і (або) суміжних прав тощо; власник вебсайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання вебсайту. За відсутності доказів іншого власником вебсайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до вебсайту, і (або) отримувач послуг хостингу; власник вебсторінки - особа, яка є володільцем облікового запису, що використовується для розміщення вебсторінки на вебсайті, та яка управляє і (або) розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах такої вебсторінки.

Власник вебсайту не є власником вебсторінки, якщо останній володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника вебсайту, розміщувати інформацію на вебсторінці та управляти нею.

Тобто, автором публікацій і дописів на персональній вебсторінці у соціальній мережі «Facebook» є власник вебсторінки, який незалежно від власника вебсайту розміщує інформацію на вебсторінці та управляє нею.

Власник соціальної мережі «Facebook» не бере безпосередньої участі у розміщенні інформації власником вебсайту, недостовірність якої доводить позивач.

З огляду на викладене та правове регулювання спростування поширеної інформації, захисту гідності та ділової репутації, викладеної в мережі Інтернет, колегія суддів дійшла висновку про те, що питання залучення до участі у справі власника вебсайту залежить від того, чи відомий автор поширеної інформації, якщо автор невідомий або неможливо встановити його особу, а також коли інформація є анонімною і доступ до вебсайту вільним, то належним відповідачем є власник вебсайту.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 713/1710/19.

Суд апеляційної інстанції на вказане уваги не звернув, на врахував, що відповідачі у цій справі визнали авторство інформації, вказаної в позовній заяві, та факт поширення цієї інформації через належні їм вебсторінки в соціальній мережі «Facebook», не звернув уваги на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 713/1710/19, тадійшов помилкового висновку про необхідність залучення до участі у справі як співвідповідача власника вебсайту https://www.facebook.com, не вирішив спір по суті, що є підставою для скасування ухваленого ним рішення із передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Отже, наведені заявником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, та відповідні доводи касаційної скарги знайшли своє часткове підтвердження.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Згідно з частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги частково, скасування рішення суду апеляційної інстанції з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, ухвалити законне та справедливе судове рішення по суті спору відповідно до встановлених обставин та вимог закону за наявного складу сторін.

Щодо судових витрат

Статтею 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема із розподілу судових витрат.

Оскільки розгляд справи не закінчено, то питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 400, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Славутського міського голови ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник
Судді:І. Ю. Гулейков
Б. І. Гулько
Г. В. Коломієць
Р. А. Лідовець