Провадження № 2/161/5551/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Мазур Д.Г., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики, -

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2024 до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла позовна заява за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики в загальному розмірі 256952,66 грн.

Вивчивши зміст позовної заяви та ознайомившись із доданими до неї документами, суд дійшов до висновку, що вказана позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України. Наведені висновки обґрунтовуються наступним.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 були укладені два договори позики, а саме: договір позики від 16.07.2018 на суму 2450 грн та договір позики від 18.07.2018 на суму 149 950 грн, на підставі яких відповідач отримував вказані кошти.

Згідно з ч.1 ст.188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Можливість пред`явлення кількох окремих позовів є одним з аргументів, який дозволяє виснувати, що у цій справі має місце не одна вимога, а кілька вимог щодо одного відповідача. Також, якщо б позивач подавав окремі позови про стягнення заборгованості за кожним кредитним договором, то мав би сплатити судовий збір за кожний із них.

Проте, у поданій позовній заяві об`єднано вимоги про стягнення заборгованості за двома різними договорами, а відтак ці вимоги не пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами, а також не є основною та похідною вимогами.

Отже, позивачем було порушено правила об`єднання позовних вимог.

Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. За таких обставин вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

На підставі частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача.

Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Як на правову підставу вимоги про стягнення заборгованості позивач у поданій до суду позовній заяві посилається на ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, яка надає право кредитодавцю вимагати повернення усієї суми позики та проценти за користування нею. Загальна ціна позову визначена позивачем як сума всіх вимог за чотирма кредитними договорами, кожен із яких включає розрахунки заборгованості за кредитом та заборгованості за процентами.

При цьому суд враховує, що кожна кредитна операція є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення у сторін цього правовідношення цивільних прав і обов`язків.

У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного кредитного договору, так і при його виконанні, утворюють окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (різні кредитні договори, окремі видаткові операції, індивідуальний графік платежів, окремі договори факторингу тощо).

За таких обставин суд доходить до висновку, що вимоги про стягнення заборгованості у конкретно визначеному позивачем за кожним окремим договором позики розмірі є самостійними вимогами, які не пов`язані ні підставами виникнення, ні поданими доказам та не є основними і похідними одна від одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших.

Відповідно позивач при поданні позову порушив правила об`єднання позовних вимог, оскільки ці вимоги ґрунтуються на різних кредитних договорах, які є різними за предметом, обсягом зобов`язань та строками виконання, що матиме наслідком дослідження окремо кожного договору та окремо - заборгованостей, які виникли з різних підстав, підстав виникнення права вимоги до відповідача, що має підтверджуватися також окремими, не пов`язаними між собою доказами. Аналогічні висновки були зазначені Верховним Судом у постанові від 16.10.2020 по справі № 910/7186/19.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

При цьому суд враховує, що об`єднання позивачем у позові декількох вимог майнового характеру, які до того ж не пов`язані між собою підставами виникнення або поданими доказами, не є основними та похідними, не може призводити до штучного зменшення розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача за розгляд такої позовної заяви.

Суд зазначає, що частиною 7 статті 185 ЦПК України передбачено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 188, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 27 листопада 2024.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур