Справа № 541/2444/24
Провадження № 2-др/541/17/24
У Х В А Л А

про стягнення витрат на правничу допомогу

27 листопада 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Третяка О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Балко Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу,

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2024 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області було винесено ухвалу про закриття провадження у справі № 541/2444/24 (провадження №2/541/939/2024) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільної сумісної власності подружжя на житлове приміщення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відмовою позивача від позову (а.с.79).

18.11.2024 представником відповідача, адвокатом Луценком В.В., подано до суду заяву (а.с.84,85) про стягнення з позивачки та користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом справи, в сумі 14500 грн.

Позивачка, відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд проведено у їхню відсутність.

Позивачка надала суду клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, де зазначила, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову, позицією сторін. Зазначила, що розмір її доходу становить близько 8000 грн, а тому покладення судових витрат на позивачку є несправедливим, просила відмовити в задоволенні заяви відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Розглянувши подані заяву і клопотання та надані докази, судом встановлено наступне.

Судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, окрім інших, належать витрати на професійну правничу допомогу.

В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

У випадку відмови позивача від позову у відповідача виникає право на відшкодування йому за рахунок позивача (внаслідок його необґрунтованих дій) понесених витрат, до яких належить і витрати, пов`язані з розглядом справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів з фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання такими правами не допускається.

Цивільний процесуальний закон покладає на сторони обов`язок щодо добросовісності їх дій, який слід розуміти як використання правових важелів процесуального статусу сторони виключно для досягнення встановленої законом процесуальної мети.

Положення ч. 3 ст. 142 ЦПК України передбачають, що в разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, клопотання, запиту, надання консультацій, тощо).

Таким чином, з приписів норм процесуального закону вбачається, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, що узгоджується з практикою об`єднаної палати Верховного суду, викладеною у постанові №922/445/19 від 03.10.2019.

З матеріалів справи слідує, що 20 серпня 2024 року між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом Луценко В.В. було укладено договір про надання правової допомоги. За умовами даного договору сторони погодили порядок, строки та обсяг надання правової допомоги, а також розмір та порядок оплати наданих послуг. Предметом такої допомоги є здійснення захисту, представництва та надання правової допомоги ОСОБА_2 (а.с.87,88). Відповідно до наданого суду акту наданих послуг правничої допомоги від 14.11.2024 адвокатом було витрачено часу - 7 годин 15 хвилин вартістю однієї години 2000 грн на загальну суму 14500,00 гривень, де проведення правового аналізу позову з документами - 1 година на суму 2000 грн, написання та подання письмових пояснень 3 години на суму 6000 грн, написання та подання заяв про відеоконференцію 30 хвилин на суму 1000 грн, очікування та участь у судовому засіданні 02.10.2024 - 30 хвилин на суму 1000 грн, написання та подання заяви про відвід судді 2 години на суму 4000 грн, очікування та участь у судовому засіданні 14.11.2024 15 хв. на суму 500 грн. Представником відповідача було надано відповідачу рахунок на оплату №14/11/24 від 14.11.2024 в сумі 14500 грн (а.с.89).

У рішеннях ЄСПЛ зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим («Двойних проти України», «Гімайдуліна й інші проти України», «East/West Alliance Limited» проти України», «Баришевський проти України»).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд враховує, що представник відповідача приймав участь в 2-х засіданнях по 15 хвилин через відеозв`язок, фінансовий стан позивачки, а також те, що справа не є складною та не потребує додаткового вивчення практики по аналогічним справам. Судом також враховано, що написання відповідачем заяви про відвід судді не залежало від волі позивачки.

Отже, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, враховуючи предмет спору, конкретні обставини справи, суть наданих послуг, суд, за критеріями обґрунтованості розміру витрат на правову допомогу та пропорційності до предмета спору, приходить до висновку, що заявлений до відшкодування розмір витрат підлягає частковому стягненню з позивачки на користь відповідача.

Зважаючи на наведене вище, а також враховуючи, що провадження по справі закрито через відмову позивачки від позову, суд вважає, що судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу слід стягнути з позивачки на користь відповідача в розмірі 3000 гривень, оскільки відповідають критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.

Керуючись статтями 133, 137, 142, 260, 261, 352 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача, адвоката Луценка Владислава Віталійовича про відшкодування судових витрат задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на неї протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду.

Суддя: О. Г. Третяк