КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/4914/23 Головуючий у 1 інстанції Луценко О.М.
Провадження №22-ц/824/2682/2024 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року у складі судді Луценка О.М., у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 28.03.2011.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які згідно до заяви отримані Відповідачем для ознайомлення в письмовій формі.

Вказує, що Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50 000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак, відповідач належним чином зобов`язання за укладеним кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 59 051,19 грн, з яких 50 798,06 грн - заборгованість за кредитом; 8 253,13 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 рокупозов задоволено.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість в розмірі 59 051,19 грн та судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в який, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, вихід за межі позовних вимог, відсутність належного мотивування оцінки аргументів сторін, неврахування висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно виписки по рахунку він регулярно вносив платежі за кредитним договором, що в сумі становить 3980155,90 грн. Також зазначає, що позивач регулярно здійснював списання відсотків за використання кредитного ліміту, загальну сума якого становить, 43 619,83 грн. Вважає, що ним було сплачено значно більшу суму, яка перевищує наданий кредитний ліміт за кредитним договором.

Звертає увагу, що відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки кредитний ліміт у різні часи змінювався від збільшення до 50 000 грн та зменшувався до 0 грн.

Крім того, позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за кредитним договором та не надано пояснення щодо нарахування заборгованості за простроченими відсотками.

Таким чином вважає, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому розрахунку.

Вказує, що надана виписка та розрахунок заборгованості, підготовлені робітниками банку, а тому є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог.

Зазначає, що документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Вважає, що оскільки позивачем не надано суду первинних бухгалтерський документів відносно видачі кредита та його часткового погашення, тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними.

Також зазначає, що позивачем не надано доказів того, що відповідна картка передбачена умовами заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «Приватбанк» - Абібулаєва Т.Г. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що відповідач користувався банківською послугою, як кредитування рахунку починаючи з березня 2011 року протягом 11 років поспіль, допоки заборгованість за такою формою кредиту не стала простроченою. Факт користування карткою та її погашення визнається апелянтом і не заперечується сторонами. На підтвердження користування кредитними коштами, отримання кредитних карток та наявність заборгованості суду надано виписку по рахунку.

Посилання щодо неправильності розрахунку та виписки по рахунку, останнім не надано жодних доказів та не наведено які саме помилки виявлено в цих документах і в чому полягають суперечності. Жодного контр розрахунку апелянтом не надано.

Звертає увагу, що виписка не є арифметичним розрахунком і не створює одноосібно співробітником Банку, як про це зазначив апелянт, виписка формується в системних комплексах банку на підставі інформації з первинних документів і відображає лише фактично проведені операції по рахунку із зазначенням їх типу.

Протягом строку користування кредитною картою апелянтом не заперечувалось проведення транзакції, що відображені у виписці, як то перекази, зняття готівки, оплата товарів та послуг, тощо. Жодних звернень з приводу оскарження та несанкціонованого проведення по картці фінансових операцій зі сторони відповідача до банку не надходило. А отже посилання на некоректність виписки по рахунку безпідставно ототожнена з арифметичним розрахунком.

Підписанням паспорту споживчого кредиту в 2021 році відповідач підтвердив свою згоду на користування кредитними коштами, обізнаність з тарифами та відповідальністю за невиконання умов кредитування по вже існуючому кредитному зобов`язанню.

Вказує, що відповідач визнає і не спростовує факт користування і сплати відсотків за користування кредитним лімітом, що свідчить про прийняття та схвалення власними діями Умов та правил надання банківський послуг у зв`язку з їх виконанням протягом тривалого часу до червня 2022 року.

Таким чином, посилання відповідача щодо необізнаності з умовами кредитування не узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами, а саме зі змістом Паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем, фактом користування відповідачем коштів та діями спрямованими на виконання договору після його укладення - обслуговування кредитного рахунку більше ніж 10 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що банк довів наявність у ОСОБА_1 кредитного зобов`язання у визначеному розмірі, а відповідач, в свою чергу, не спростував жодними належними та допустимими доказами обставин, покладених в обґрунтування позовних вимог.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.03.2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. В заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між собою та банком договір про надання банківських послуг, ознайомлена з та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно розрахунку заборгованості, поданого АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 станом на 21 березня 2023 року має заборгованість, яка становить 59 051,19 грн та складається з: 50 798,06 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8 253,13 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 статті 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, АТ КБк «Приватбанк» зазначав, що 28 березня 2011 року відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг й підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг згідно, якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

При зверненні до суду з позовом позивачем було надано копію Анкети-заяви від імені ОСОБА_1 , копію його паспорту, а також витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17) зазначається, що в такому випадку неможливо застосовувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком при зверненні до суду з позовом Умови та Правила надання банківських послуг разом із Заявою не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Основними засадами цивільних відносин в ст. 3 ЦК України закріплені, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку відсотків за користування кредитними коштами, оскільки вони не визначені в підписаній відповідачем заяві.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, з огляду на наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

У відповідності до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як убачається з анкети-заяви, відповідач виявив бажання отримати кредитну картку, що також зазначено в апеляційній скарзі та не заперечується стороною відповідача.

Відповідно до статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач, отримавши картку, користувався кредитними коштами, що не заперечується ОСОБА_1 , та в силу статті 82 ЦПК України не потребує перевірки судом апеляційної інстанції.

Однак, ОСОБА_1 своєчасно кошти не повертав, у нього утворилась заборгованість по основному тілу кредиту в розмірі 50 798,06 грн, що підтверджується випискою про рух коштів.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року.

Факт користування коштами наданими АТ КБ «ПриватБанк» стороною відповідача не спростовано, а навпаки підтверджено.

Так, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір № б/н від 28 березня 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, та також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому колегія суддів приходить до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суду, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин викладених в апеляційній скарзі, підтверджених доказами, перевірених судовою колегією, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року в частині задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 8 253,13 грн - нарахованих відсотків за користування кредитом, а також в частині стягнення судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення суду в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками підлягає скасуванню, тому підлягає скасуванню і рішення в частині стягнення судового збору.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених позовних вимог в розмір 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 липня 2023 року в частині задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 8 253,13 грн - нарахованих відсотків за користування кредитом, а також в частині стягнення судового збору скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В частині задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 50 798,06 грн - рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно задоволених вимог у сумі 1762,00 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

АТ КБ «ПриватБанк», місце реєстрації: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код. , рах. № НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299.

Повний текст постанови складений 18 липня 2024 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар