Справа № 524/6917/24
Провадження №2/524/2527/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Лапік К.В.

розглянувши в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначають, що 13.03.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, укладено договір про надання споживчого кредиту № 2129603.

Відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування коштами та виконати свої обов`язки в повному обсязі у терміни і на умовах, передбачених кредитним договором.

26.03.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 26032021, відповідно до умов якого ТОВ ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 26.03.2021 до договору факторингу № 26032021 від 26.03.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 2129603.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 2129603 у відповідача утворилася заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить 21734,97 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 15000 грн.; заборгованість за відсотками 6734,97 грн.

07.08.2020 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 в електронній формі шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, укладено кредитний договір № 01177-08/2020.

21.05.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21052021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 21.05.2021 до договору факторингу № 21052021 від 21.05.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 01177-08/2020.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 01177-08/2020 у відповідача утворилася заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить 12000 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 3000 грн.; заборгованість за відсотками 9000 грн.

07.08.2020 року між ТОВ «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, укладено кредитний договір № 1.

11.05.2021 року між ТОВ «Інвест Фінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11052021 відповідно до умов якого ТОВ «Інвест Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 11.05.2021 до договору факторингу № 11052021 від 11.05.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 1 у відповідача утворилася заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить 8452,50 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 2100 грн.; заборгованість за відсотками 6352,50 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість: за кредитним договором № 2129603 у розмірі 21734,97 грн., за кредитним договором № 01177-08/2020у розмірі 12000 грн., за кредитним договором № 1 у розмірі 8452,50 грн.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 27.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

12.08.2024 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Шайдук В.О. подано відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволені позову. Зазначає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування коштів за кредитними договорами на банківський рахунок відповідача. Надані позивачем витяги з реєстру прав вимоги та розрахунки заборгованості не є належними доказами розміру заборгованості. Крім того, з наданих позивачем документів не вбачається, що до нього перейшло право вимоги за кредитними договорами. Також, не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували розмір заборгованості. Вказує, що чоловік ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, а тому кредитодавець не мав права нараховувати відсотки за користування кредитом згідно ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою суду від 12.09.2024 року розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 17.09.2024 року відповідь на відзив на позовну заяву, подану ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» повернуто без розгляду для виконання вимог ч.ч. 4, 5 ст. 178 ЦПК України.

19.10.2024 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого представник позивача просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Зазначають, що договори укладені в електронній формі. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договорів, шляхом заповнення заяви про надання кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації реквізитів. Без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори не були би укладені. Отримання коштів боржником підтверджується інформаційними довідками про здійснення перерахування коштів відповідачу. Первинні бухгалтерські документи та виписки по рахунках зберігаються в установах банку. Крім того, боржником не надано доказів на підтвердження тих обставин, що він не отримував коштів. Договори факторингу укладені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Шайдук В.О.просить розглянути справу без участі відповідача та його представника. Проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.03.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, укладено кредитний договір № 2129603, відповідно до умов якого, останній надано кредит у сумі 15000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності.

За умовами п. 1.4 договору строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору.

26.03.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 26032021, відповідно до умов якого ТОВ ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 26.03.2021 до договору факторингу № 26032021 від 26.03.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 2129603.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 2129603 у відповідача утворилася заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить 21734,97 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 15000 грн.; заборгованість за відсотками 6734,97 грн.

Згідно розрахунку, наданого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» загальна сума заборгованості за кредитним договором № 2129603 становить 21734,97 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 15000 грн.; заборгованість за відсотками 6734,97 грн.

07.08.2020 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 в електронній формі шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, укладено кредитний договір № 01177-08/2020, відповідно до умов якого, останній надано кредит у сумі 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 05.09.2020 року.

21.05.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21052021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 21.05.2021 до договору факторингу № 21052021 від 21.05.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 01177-08/2020.

Згідно розрахунку, наданого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» загальна сума заборгованості за кредитним договором № 01177-08/2020 становить 12000 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 3000 грн.; заборгованість за відсотками 9000 грн.

07.08.2020 року між ТОВ «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, укладено кредитний договір № 1, відповідно до умов якого, останній надано кредит у сумі 2100 грн. на умовах строковості, зворотності, платності.

11.05.2021 року між ТОВ «Інвест Фінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11052021 відповідно до умов якого ТОВ «Інвест Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 11.05.2021 до договору факторингу № 11052021 від 11.05.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1.

Згідно розрахунку, наданого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» загальна сума заборгованості за кредитним договором № 1 становить 8452,50 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 2100 грн.; заборгованість за відсотками 6352,50 грн.

Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є пряме чи опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації особи, яка провадить господарську або незалежну професійну діяльність. Закон України «Про електронну комерцію» прямо передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/ або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно Закону України "Про електронний цифровий підпис".

З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Отже, введенням ідентифікатору Позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховним судом у постанові від 02.11.2021 під час розгляду справи №243/6552/20 зазначено, «що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Договір про надання кредиту підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора - належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину.

Зокрема, без верифікації, без здійснення входу на сайт товариства, отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення кредитний договір між Первісним кредитором та Відповідачем не був би укладений.

Таким чином, у вказаному Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру, типу процентної ставки. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20).

Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України).

Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Частиною 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Позивач доводить, що останнім належним чином доведено факт отримання кредитних коштів Відповідачем, зокрема, попереднє підписання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав в повному обсязі, тобто не здійснював часткові та своєчасні погашення.

В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитними договорами № 2129603 від 13.03.2020 р., № 01177-08/2020 від 07.08.2020 р., № 1 від 07.08.2020 р. перейшло до позивача.

Відповідно до частини 1, 2 статті 11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пункт 1 статті 202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 627 Цивільного Кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із приписами статті 525 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1,2 статті 530 Цивільного Кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 Цивільного Кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного Кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналогічні положення містяться в частині 1 статті 193 Господарського Кодексу України, де зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1статті 13 Закону України «Про електронну комерцію», розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

Частиною 3статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.

Підставою бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти господарських операцій і повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо-безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»).

Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена в п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2021 у справі № 554/4300/16-ц.

Отже, банківська виписка (облікова) з рахунків позичальника є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19), від 28.10.2020 року у справі №760/7792/14-ц (провадження №61-16754св19), від 17.12.2020 року у справі №278/2177/15-ц (провадження №61-22158св19) вказано, "що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі."

Відповідач ОСОБА_1 заперечує отримання кредитних коштів на підставі кредитних договорів, тобто заперечує факт виконання первісними кредиторами свого обов`язку з надання коштів.

На підтвердження позовних вимог позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано копії кредитних договорів № 2129603 від 13.03.2020 р., № 01177-08/2020 від 07.08.2020 р., № 1 від 07.08.2020 р., копії договорів факторингу, витяг з Реєстру прав вимоги, а також розрахунки заборгованості, інформаційні довідки про здійснення перерахування коштів ТОВ «Вей Фор Пей» вих. № 4658-ВП від 30.03.2021 р., ТОВ «Платежі Онлайн» № 5799/05 від 28.05.2024 р., № 5933/05 від 28.05.2024 р.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладених договорів та наявність у нього заборгованості перед позивачем у заявленому розмірі.

У постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 194/329/15 зазначено, що виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.

Позивачем не надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу були перераховані грошові кошти у загальній сумі 20 100 грн (за трьома договорами).

Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту та користування ним, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Надані розрахунки є документами, що створені самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 року у справі №910/1580/18; від 23.09.2019 року у справі №910/10254/18.

Самі по собі витяги з реєстру боржників до договорів факторингу та розрахунки заборгованості, складені позивачем, не є належними та достатніми доказами отримання відповідачем кредиту.

Надані позивачем інформаційні довідки ТОВ «Вей Фор Пей» вих. № 4658-ВП від 30.03.2021 р., ТОВ «Платежі Онлайн» № 5799/05 від 28.05.2024 р., № 5933/05 від 28.05.2024 р. не містять даних щодо власника банківської картки, повного номеру картки, печатки банку, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу первісними кредиторами коштів в сумі 22000,00 грн. на картковий рахунок, який належить саме ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, за відсутності в матеріалах справи належних доказів надання ОСОБА_1 кредитних коштів за вказаними кредитними договорами, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, тому відмовляє у задоволенні позову.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. необхідно віднести на рахунок позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 15, 16, 81, 263-265 141, 142, 258, 259, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. віднести на рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Олена Предоляк