ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/5626/24

Провадження № 22-ц/4820/1219/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Дияк Я.А.

за участю представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/5626/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах адвокатом Уродою Олександром Вячеславовичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2024 року (суддя Павловська А.А., повне судове рішення складено 23 квітня 2024 року) у справі за позовом Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» зазначало, що підприємство є суб`єктом господарювання, яке надає послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та централізованого постачання гарячої води (постачання гарячої води) монопольно в межах власних мереж м. Хмельницького. Квартира відповідачки розташована в багатоквартирному житловому будинку, що приєднаний до системи централізованого опалення (теплопостачання), однак остання здійснила відключення квартири від системи централізованого опалення, про що складено відповідний Акт обстеження системи централізованого опалення від 09.04.2004. З 09.11.2021 з відповідачкою, яка є власником квартири АДРЕСА_1 , укладено індивідуальний договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії. Ця квартира набута ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину. Однак, спадкоємець власника квартири АДРЕСА_1 , не повідомила позивача про отримання спадщини і утрималася від обов`язку погашення заборгованості та оплати поточних нарахувань.

Позивач зауважує, що житловий багатоквартирний будинок по АДРЕСА_2 повністю не від?єднано від мереж централізованого опалення, у зв`язку з чим ним проводиться нарахування плати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку.

МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» також посилається на те, що станом на 01.01.2024 заборгованість відповідачки за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення житлового будинку по АДРЕСА_2 , в частині, яка припадає на кв. АДРЕСА_3 , за період з 01 грудня 2021 року по 13 квітня 2023 року складає 3 579,77 грн.

З урахуванням вищевикладеного та заяви про збільшення позовних вимог, МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення житлового будинку по АДРЕСА_2 , в частині, яка припадає на кв. АДРЕСА_3 , за період з 01 грудня 2021 року по 13 квітня 2023 року в сумі 5527,66 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» 5527,66 грн заборгованості та 3028,00 грн судового збору, а всього 8555,66 грн.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Урода О.В., оскаржила його в апеляційному прядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, відповідачка зазначає, що вона набула право власності на квартиру лише з моменту отримання правовстановлюючого документ 01.06.2023, а отже між нею та МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» відсутні договірні відносини і додана представником позивача довідка не свідчить про будь-яке належне надання послуг із теплопостачання для відповідачки.

ОСОБА_1 вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано, що 09.04.2004 представником МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» було складено акт про відключення від системи центрального опалення і гарячого водопостачання житлового будинку у зв`язку з влаштуванням автономної системи опалення і гарячого водопостачання в кв. АДРЕСА_1 та зазначено, що опалювальні прилади (радіатори) відключені від стояків центрального опалення житлового будинку та стояки і трубопроводи системи центрального опалення та гарячого водопостачання житлового будинку, що проходить транзитом через квартиру, теплоізольовані та опломбовані. Таким чином, квартира, що належить відповідачці, не обігрівається від систем централізованого опалення.

Також через відсутність у під`їзді батарей та будь яких приладів обігріву, ОСОБА_1 вважає, що фактичне нарахування є безпідставним та не підтверджується доказами, адже дані послуги не споживаються та фактично не отримуються. Крім того, доданий позивачем, не підписаний, типовий індивідуальний договір про надання послуги постачання теплової енергії від 08.10.2021, не підтверджує будь-яких договірних відносин між МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» та відповідачкою.

Також, ОСОБА_1 зауважує, що представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог, яка є безпідставною та необґрунтованою, оскільки фактичне нарахування не можливе через відключення квартири відповідачки від стояків центрального опалення житлового будинку та стояків і трубопроводів системи центрального опалення і гарячого водопостачання житлового будинку.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Урода О.В., просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

У відзиві на апеляційну скаргу МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» погоджується із висновками суду першої інстанції та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Так, представник підприємства зазначає, що 01.06.2023 відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину та було внесено відомості в державний реєстр речових прав на нерухоме майно. А відповідно до частини 1 статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов?язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. І, оскільки позивачем щомісячно адресно доставлялися рахунки за спожиті послуги та повідомлення про необхідність погашення існуючої заборгованості, тому відповідачці було відомо про наявність такої заборгованості. Однак, ОСОБА_1 , як власник квартири АДРЕСА_1 , не повідомила позивача про отримання нею спадщини своєчасно і утрималася від обов`язку погашення заборгованості та оплати поточних нарахувань.

У зв`язку із тим, що право власності відповідачки було набуте у порядку спадкування, тому відповідно до статті 1218 ЦК України остання отримала всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті, в розмірі вартості спадкового майна.

Також, представник позивача зауважує, що типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії 08.10.2021 МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» розмістило на власному сайті та які набрали чинності з 09.11.2021. Отримавши у спадщину квартиру у житловому будинку по АДРЕСА_2 відповідачка, як співвласник вказаного житлового будинку, приєдналася до вказаного договору.

Поміж того, ОСОБА_1 не було доведено факту ненадання послуги або неналежного виконання МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» умов договору. А сам факт не проживання відповідачки у квартирі, що належить їй на праві власності та факт відсутності її реєстрації у цій квартирі не звільняє від обов`язку нести витрати з оплати комунальних послуг, що були надані МКП «Хмельницьктеплокомуненерго».

Поза тим, як вказує представник позивача, ОСОБА_1 не було надано проектної документації на будинок та жодних доказів на підтвердження того, що проектом будинку передбачено облаштування під`їзду приладами опалення. Крім того відповідачкою не було надано доказів на підтвердження того, що прилади опалення в під`їзді її будинку дійсно відсутні.

Представник відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених та просить її задовольнити.

Представник МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» Мазур Н.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просить оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідачка ОСОБА_1 до суду не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.06.2023 (а.с.15).

Відповідно до типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 08.10.2021 МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надає ОСОБА_3 послуги з опалення місць загального користування в будинку АДРЕСА_2 (а.с.10-12).

Згідно акту від 09.04.2004 квартиру АДРЕСА_1 було відключено від системи центрального опалення і гарячого водопостачання житлового будинку в зв`язку з влаштуванням автономної (незалежної від житлового будинку) системи опалення і гарячого водопостачання (а.с.17).

ОСОБА_1 є споживачкою послуг (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), які надає МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» щодо опалення місць загального користування будинку АДРЕСА_2 .

З актів звірки показників приладу обліку теплової енергії в житловому будинку по АДРЕСА_2 вбачається, що такий загальнобудинковий прилад обліку в будинку існує і послуги з теплопостачання позивачем надаються, а відтак відповідачкою отримуються (а.с.19, 20).

Згідно розрахунку за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення житлового будинку по АДРЕСА_2 в частині, що припадає на квартиру АДРЕСА_4 за період з 01.12.2021 по 29.02.2024 за спожиту теплову енергію заборгованість в сумі 5527,66 грн (а.с.36).

Задовольняючи позов, міськрайонний суд виходив з того, що МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» є надавачем послуг з постачання теплової енергії в будинку АДРЕСА_2 і враховуючи, що послуги з опалення місць загального користування, ОСОБА_1 добровільно не сплачено, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги в розмірі 5527,66 грн. в повному розмірі.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 1 Закону України від 9 листопада 2017 року №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №2189-VІІІ) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Стаття 5 Закону №2189-VІІІ передбачає перелік житлово-комунальних послуг.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 цієї статті комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону №2189-VІІІ індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 статті 9 Закону №2189-VІІІ передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з частиною 6 статті 19 Закону України від 02 червня 2005 року № 2633-ІV «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Із положень частини 1 статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1, 2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України подані учасниками справи та їх представниками докази, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність договору на надання послуг, апеляційний суд виходить з наступного.

Так, відповідно до статті 6 Закону №2189-VІІІ учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Пунктом 1 частини 2 статті 7 Закону №2189-VІІІ передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частини 3 статті 6, статтям. 627, 630 ЦК України, статтям 7, 8 Закону (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012, справа № 6-110цс12).

Відповідно до частити 1, 2 статті 12 Закону №2189-VІІІ надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Положеннями частини 1, абзаців 1, 2 частини 5 статті 13 Закону №2189-VІІІ передбачено, що договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

У разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Відповідно до положень абзаців 1-6 пункту 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ №830 від 21.08.2019 (надалі Правила) слідує, що надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку).

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №922/4239/16, Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі №303/7554/16-ц, від 21 серпня 2019 року у справі №922/4239/16, 25 вересня 2019 року у справі №522/401/15-ц та 10 грудня 2018 року у справі №638/11034/15-ц,від 26 квітня 2018 року у справі №904/6293/17 «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними».

З огляду на положення частини 2 статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (пункти 5, 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

В силу положень частини 2 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) (підпункт 13 пункту 44 Правил).

За змістом пункту 14 Правил відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315.

Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) (пункт 38 Правил).

Судом встановлено, що 08 жовтня 2021 на сайті підприємства https://www.teplo.km.ua було оприлюднено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

І комунальні послуги з постачання теплової енергії з 01 грудня 2021 року до 01 березня 2024 року за адресою по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 надані МКП «Хмельницьктеплокомуненерго». Зазначені обставини відповідачкою не спростовані.

А тому твердження ОСОБА_1 про незаконність оскаржуваного судового рішення з підстав відсутності договірних відносин між нею та позивачем та відсутність у неї обов`язку сплачувати нараховану позивачем заборгованість не заслуговують на увагу.

Аргументи апеляційної скарги про те, що квартира, яка належить відповідачці жодним чином не обігрівається від системи централізованого опалення, а тому вимоги позивача є безпідставними, колегією суддів відхиляються.

Так, визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною 2 статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (надалі Методика), встановлено порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень.

Місця загального користування (МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень.

Обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення (ВФС) втрати теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, у тому числі в індивідуальному тепловому пункті.

Нарахування за МЗК та ВФС нараховуються та розподіляються на усіх мешканців будинку згідно Методики.

І слід зазначити, що ОСОБА_1 не оскаржується сума нарахованої позивачем заборгованості, а відповідачка не погоджується із нарахуванням боргу саме з підстав відключення квартири АДРЕСА_1 від централізованого теплопостачання.

Разом з тим, правильність заборгованості за житлово-комунальні послуги з теплопостачання споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 перевірено судом першої інстанції та відповідачка зазначеного розрахунку не спростувала і своїх контррозрахунків не навела.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що доведеним є наявність правовідносин із постачанням житлово-комунальної послуги теплової енергії між ОСОБА_1 та МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» та відповідно наявності у відповідачки, як у споживача, зобов`язання по оплаті отриманих послуг у повному обсязі, враховуючи відсутність доказів не надання даних послуг або надання їх неналежної кількості або якості. А також, що факт відключення квартири від мереж централізованого опалення не звільняє від обов`язку власника та користувача квартири з індивідуальним опаленням, як співвласника будинку, брати участь у витратах на утримання будинку, в тому числі приймати участь в оплаті за фактичні надані послуги.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства; оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання арреllatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція по суті є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. І так як оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, тому відсутні підстави, визначені статтею 141 ЦПК України, для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою в її інтересах адвокатом Уродою Олександром Вячеславовичем, залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 липня 2024 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай