УХВАЛА

25 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 757/52586/21-ц

провадження № 61-15187ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про визнання правочину недійсним та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» (далі -ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон») про визнання правочину недійсним та стягнення грошових коштів.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» про визнання правочину недійсним та стягнення грошових коштів задоволено частково.

Стягнуто з АТ «КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суми вкладів з нарахованими відсотками, суми ненарахованих процентів за договорами та 3 % річних, а саме: 249 953,98 грн за договором банківського вкладу «Депозит Плюс» від 13 січня 2014 року № SAMDNWFD000: сума вкладу з нарахованими відсотками; 26 369,27 дол. США за договором банківського вкладу «Стандарт, 12 міс» від 09 січня 2013 року № SAMDN1414; 30 794,91 дол. США за договором банківського вкладу «Стандарт, 12 міс» від 21 січня 2013 року № SAMDN6938; 122 130,41 грн за договором банківського вкладу «Стандарт, 12 міс» від 01 жовтня 2013 року № SAMDN1940; 255 664,37 грн за договором банківського вкладу «Депозит плюс на 12 міс» від 20 березня 2013 року № SAMDN0996; 37 852,15 грн за договором банківського вкладу «Депозит Плюс» від 13 січня 2014 року № SAMDNWFD000; 2 372,43 дол. США за договором банківського вкладу «Стандарт, 12 міс» від 09 січня 2013 року № SAMDN1414; 2 755,65 дол. США за договором банківського вкладу «Стандарт, 12 міс» від 21 січня 2013 року № SAMDN6938; 18 641,09 грн за договором банківського вкладу «Стандарт, 12 міс» від 01 жовтня 2013 року № SAMDN1940; 38 835,62 грн за договором банківського вкладу «Депозит плюс на 12 міс» від 20 березня 2013 року № SAMDN0996; 21 422,47 грн за договором банківського вкладу «Депозит Плюс» від 13 січня 2014 року № SAMDNWFD000; 1 785,02 дол. США за договором банківського вкладу «Стандарт, 12 міс» від 09 січня 2013 року № SAMDN1414; 2 677,81 дол. США за договором банківського вкладу «Стандарт, 12 міс» від 21 січня 2013 року № SAMDN6938; 10 711,23 грн за договором банківського вкладу «Стандарт, 12 міс» від 01 жовтня 2013 року № SAMDN1940; 22 315,07 грн за договором банківського вкладу «Депозит плюс на 12 міс» від 20 березня 2013 року № SAMDN0996.

Стягнуто з АТ «КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року в частині визначення суми судового збору змінено, зменшено її розмір до 11 350,00 грн. У решті рішення залишено без змін.

У листопаді 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 263/11275/18, від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17, від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Безпосередньо у касаційній скарзі викладено клопотання про зупинення виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 рокута постанови Київського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року, до закінчення касаційного розгляду справи. На переконання заявника, виконання оскаржуваних судових рішень призведе до безпідставного стягнення бюджетних коштів з АТ КБ «ПриватБанк», власником якого є держава.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання).

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Ураховуючи те, що заявником не наведено обґрунтованих підстав, за наявності яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваних судових рішень та не надано доказів на підтвердження заявленого клопотання, які б підтверджували реальну необхідність у такому зупиненні, клопотання задоволенню не підлягає.

Саме по собі оскарження судових рішень у касаційному порядку не свідчить про наявність підстав для зупинення виконання або дії останніх.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про визнання правочину недійсним та стягнення грошових коштів,за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року.

Витребувати з Печерського районного суду міста Києва матеріали справи № 757/52586/21-ц.

Відмовити у задоволенні клопотання Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про зупинення виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник