УХВАЛА

Іменем України

24 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 752/456/18

провадження № 61-10404ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є В.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 04 червня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов Олександр Олександрович, Департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та договорів дарування, скасування рішень про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С. А., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов О. О., Департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, про визнання недійсними свідоцтв, договорів дарування та скасування рішень про державну реєстрацію.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року, позов задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво Головного управління житлового господарства та майна міста Київської міської державної адміністрації від 18 серпня

1998 року серії НОМЕР_1 про право власності ОСОБА_5 на нежитлову будівлю площею 132,6 кв. м за адресою:

АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом

від 17 травня 2017 року, зареєстроване в реєстрі за № 1765, видане приватним нотаріусом Михайленком С. А., відповідно до якого ОСОБА_1 є спадкоємцем нежитлової будівлі загальною площею 132,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення приватного нотаріуса Михайленка С. А. від 17 травня 2017 про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю загальною площею 132,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності - 20438949, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказаний об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 361.

Витребувано на користь ОСОБА_2 з володіння ОСОБА_4 нерухоме майно, яким остання володіє на підставі договору дарування

від 19 липня 2017 року, що посвідчено 19 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О. О. і зареєстровано в реєстрі за № 146, відповідно до якого ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_4 1/2 частини нежитлової будівлі від загальної площі

132,6 кв. за адресою: АДРЕСА_1 , визнано недійсним зазначений договір.

Витребувано на користь ОСОБА_2 з володіння ОСОБА_3 нерухоме майно, яким останній володіє на підставі договору дарування

від 19 липня 2017 року, що посвідчений 19 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О. О. і зареєстрований в реєстрі за № 150, відповідно до якого ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_3 1/2 частини нежитлової будівлі від загальної площі

132,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , визнано недійсним зазначений договір.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравцова О. О. від 19 липня 2017 року, індексний номер 36210151, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частини нежитлової будівлі від загальної площі 132,6 кв. м, за адресою:

АДРЕСА_1 , а також запис номер 21458302 від 19 липня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказане нерухоме майно.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравцова О. О. від 19 липня 2017 року, індексний номер 36211884, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/2 частини нежитлової будівлі від загальної площі 132,6 кв. м, за адресою:

АДРЕСА_1 , а також запис номер 21459941 від 19 липня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на вказане нерухоме майно.

Постановою Верховного Суду від 06 березня 2024 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва Головного управління житлового господарства та майна Київської міської державної адміністрації від 18 серпня 1998 року серії НОМЕР_1 про право власності ОСОБА_5 на нежитлову будівлю площею 132,6 кв. м, за адресою:

АДРЕСА_1 , визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 травня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_1 є спадкоємцем нежитлової будівлі загальною площею 132,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування рішення приватного нотаріуса Михайленка С. А. від 17 травня 2017 про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю загальною площею 132,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності - 20438949, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказаний об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 361; визнання недійсним договору дарування від 19 липня 2017 року, що посвідчений

19 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О. О. і зареєстрований в реєстрі за № 146, відповідно до якого ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_4 1/2частини нежитлової будівлі від загальної площі 132,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравцова О. О.

від 19 липня 2017 року, індексний номер 36210151, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частини нежитлової будівлі від загальної площі 132,6 кв. м, за адресою:

АДРЕСА_1 , а також запису від 19 липня 2017 року номер 21458302 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказане нерухоме майно, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про витребування на користь ОСОБА_2 з володіння ОСОБА_4 1/2 частини нежитлової

будівлі від загальної площі 132,6 кв. м, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , залишено без змін.

Поновлено у нескасованій частині дію рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 червня 2024 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С. А., ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов О. О., Департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та договорів дарування, скасування рішень про державну реєстрацію закрито.

ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 04 червня 2024 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення.

Заявникпорушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної ухвали апеляційний суд їй не направляв у паперовому вигляді засобами поштового зв`язку, що підтверджується листом Київського апеляційного суду, ознайомилася з нею в Єдиному державному реєстрі судових рішень 19 червня 2024 року.

Згідно з частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи те, що наведені підстави пропущення строку на касаційне оскарження судового рішення є поважними, процесуальний строк підлягає поновленню.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з такого.

Згідно з частиною першою статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 370 ЦПК України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає її за правилами цієї глави.

Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи (частина четверта статті 370 ЦПК України).

Частиною п`ятою статті 370 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Цивільний судовий процес вирізняється певною стадійністю та послідовністю процесуальних етапів. Судовий процес розпочинається, триває та завершується у визначеній процесуальним законом послідовності. Повернення до попереднього етапу розвитку у судовому провадженні не допускається. Таким чином, суд, який відкрив провадження за скаргою, не може повернутися на цю стадію, окрім випадків скасування певного судового рішення у зв`язку з винятковими обставинами або судом вищої судової інстанції.

Зазвичай суд, який ухвалив певне судове рішення, не вправі (окрім наведених екстраординарних підстав) здійснювати перегляд власних судових рішень, скасовувати їх, якщо це прямо не врегульовано та не передбачено процесуальним законом.

Суд апеляційної інстанції після відкриття апеляційного провадження, встановив, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є ідентичними доводам апеляційних скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , яким суд апеляційної інстанції надав оцінку у постанові від 11 квітня 2023 року, при цьому врахував, що рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду були предметом розгляду Верховним Судом, який 06 березня 2024 року прийняв остаточне рішення у спірних правовідносинах, надавши, в тому числі, правову оцінку доводам касаційної скарги ОСОБА_4 , які також є тотожними доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Таким чином, відкривши апеляційне провадження у справі, виходячи з принципу послідовності та стадійності розвитку судового процесу, апеляційний суд вправі був лише вирішити питання про закриття такого апеляційного провадження як помилково відкритого.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не мав права виносити ухвалу про закриття апеляційного провадження, оскільки перелік підстав для закриття апеляційного провадження, визначений частиною першою статті 362 ЦПК України, є вичерпним та не містить такої підстави, як доводи, викладені в апеляційній скарзі, вже були предметом апеляційного розгляду за апеляційними скаргами інших учасників справи - співвідповідачів, яким судом надано належну оцінку, не заслуговують увагу, оскільки апеляційний суд закрив провадження не на підставі частини першої статті 362 ЦПК України, а як помилково відкрите.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК Україниу разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 04 червня 2024 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 04 червня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов Олександр Олександрович, Департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та договорів дарування, скасування рішень про державну реєстрацію відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська