Справа № 134/243/24
Провадження № 22-ц/801/1950/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кантониста О. О.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 рокуСправа № 134/243/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

за участі секретаря судового засідання Луцишина О.П., представника позивча ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Лукавський Ігор Анатолійович, на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 червня 2024 року за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

05 лютого 2024 року адвокат Лукавський І.А., який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся в суд з позовом до АТ «Вінницяобленерго», ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ», у якому просить:

- визнати незаконними нарахування електричної енергії обсягом 36088 кВт/год, проведене АТ «Вінницяобленерго» в квітні 2022 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , та нарахування TOB «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 за спожиту електричну енергію в сумі 104970,76 грн за березень 2022 року;

- зобов`язати АТ «Вінницяобленерго» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 нарахування електричної енергії обсягом 36088 кВт/год, здійснене в квітні 2022 року;

- зобов`язати ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 нарахування за спожиту електричну енергію в сумі 104970,76 грн, здійснене в квітні 2022 року.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що позивач відповідно до публічного договору приєднання - Договору про постачання електричної енергії є споживачем даних послуг, в зв`язку з чим йому відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Розподіл (передачу) електричної енергії здійснює АТ «Вінницяобленерго» у відповідності до публічного договору приєднання - Договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, який встановлює порядок та умови розподілу (передачі) електричної енергії споживачам. Вказаний Договір укладений сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно із заявою-приєднання, що є додатком 1 до Договору.

Згідно зазначених договорів постачання електричної енергії здійснювалося до належного позивачу домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Умови даних договорів з моменту їх укладення і по даний час позивачем виконуються в повному обсязі без будь-яких порушень, що підтверджується даними його особового рахунку № НОМЕР_1 в особистому кабінеті на сайті TOB «ЕНЕРА ВІННИЦЯ», всі поточні обсяги електричної енергії ним оплачені.

Однак, у квітні 2022 року на сайті ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» з`явилася інформація про наявність у позивача заборгованості в сумі 104 970,76 грн. Згідно даних рахунків за електричну енергію за лютий та березень 2022 року випливало, що дана сума коштів нарахована за березень 2022 року.

Так, в рахунку від 7 квітня 2022 року були зазначені наступні кінцеві показники спожитих кВт електричної енергії: напівпік 81576, ніч 135697, пік 27426, що в загальному свідчило про споживання в домогосподарстві позивача 36088 кВт/год за березень 2022 року. За таких обставин позивач мав споживати більше 50 кВт/год цілодобово і щоденно 30 днів. Очевидно, що це технічно неможливо, в силу обмеженості параметрів потужності електронних пристроїв, які змонтовані біля приладу обліку в домогосподарстві позивача.

Коли позивач звернувся до представництва ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» в смт Крижополі, то отримав усні роз`яснення, що відомості про вищезазначений обсяг електричної енергії був поданий в ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» із АТ «Вінницяобленерго», що стало підставою для нарахування заборгованості.

Представниками АТ «Вінницяобленерго» позивачу було повідомлено, що різниця у показниках лічильника в 36088 кВт/год була встановлена при заміні старого лічильника на новий працівниками СО «Тульчинські ЕМ» 31 березня 2022 року, що підтверджується актом № 071915.

Даний акт при позивачу не складався і ним не підписувався, при заміні лічильника від працівників СО «Тульчинські ЕМ» жодних зауважень не надходило. Акт № 071915 від 31 березня 2022 року складено з порушеннями, оскільки покази лічильника написані поверх таблиці в довільному порядку, підпису споживача немає, посилання на те, що до акта додаються фотознімки - відсутні.

24 січня 2024 року позивач звернувся до СО «Тульчинські ЕМ» з приводу отримання копії даного акта, але з невідомих причин копії йому надано не було.

Враховуючи викладене, сторона позивача вважає, що нарахування електричної енергії обсягом 36088 кВт/год проведено АТ «Вінницяобленерго» незаконно, відтак і розмір заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 104970,76 грн. за березень 2022 року нарахований ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» позивачу безпідставно.

Окрім того, в липні 2022 року ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» звернулось до суду з позовом про стягнення з позивача вищезазначеного боргу (справа № 134/1825/23), проте до цього часу спір не вирішений.

Представник позивача вказує, що замість того, щоб вирішити спір цивілізовано, розуміючи безпідставність своїх позовних вимог, відповідачі намагалися примусити позивача сплатити кошти відверто неправомірними способами, звернувшись в жовтні 2023 року до Крижопільського районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача коштів в сумі 105328,08 грн., незважаючи на те, що в провадженні цього ж суду є позов до того ж відповідача з тих самих підстав. Ухвалою Крижопільського районного суду від 25 жовтня 2023 року було скасовано виданий Крижопільським районним судом судовий наказ у справі № 134/1825/23.

В даний час належне позивачу домогосподарство відключене від електричної мережі.

На підставі абз. 4 п. 7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії позивач звернувся до TOB « ЕНЕРА ВІННИЦЯ» з проханням відкликати з АТ «Вінницяобленерго» звернення про припинення розподілу електричної енергії на електроустановки його домогосподарства, однак йому було повідомлено, що дана норма відноситься тільки до розгляду судом справ, пов`язаних з оскаржуваним фактом порушення, а не у справах, де позивачем є ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ», тобто постачальник електричної енергії.

Таким чином, відповідачами було в односторонньому порядку визначено грошове боргове зобов`язання перед ними, яке з позивачем не було узгоджено та походження якого позивачу не відоме. Цим зобов`язанням та погрозами припинити постачання електричної енергії належного позивачу домогосподарства відповідачі фактично нав`язують йому такі умови надання своїх послуг, від яких він не може відмовитись, оскільки дані послуги можуть надаватись тільки відповідачами.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

В зв`язку з цим позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» про захист прав споживача відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зазначив, що Акт про заміну лічильника № 017915 від 31.03.2022, на підставі якого відповідачем було здійснено донарахування електричної енергії обсягом 36088 кВт/год, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки при позивачу не складався та на підпис йому не надавався. Крім того, звертає увагу, що вказаний акт складено із очевидними порушеннями.

Скаржник переконаний, що він надав суду безперечні докази незаконності визначення відповідачами заборгованості за спожиту електроенергію.

До суду від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Також до суду від відповідача Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно з ч. 1-3,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що 26 квітня 2004 року між ВАТ «АК Вінницяобленерго», в особі директора Крижопільських ЕМ, та ОСОБА_2 було укладено договір № 2132 на користування електричною енергією. За цим Договором електропостачальник зобов`язується постачати споживачу електроенергію в необхідних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану електроенергію за відповідними цінами та в обумовлені терміни. Межа розподілу встановлюється на контактах ізоляторів опори 0,4 кВ кабельного вводу в приміщення.

Відповідно до умов публічного договору приєднання Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» на підставі отриманої ліцензії, починаючи з 01 січня 2019 року здійснює постачання електричної енергії до домоволодіння позивача ОСОБА_2 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

31 березня 2022 року працівниками СО «ТУЛЬЧИНСЬКІ ЕМ» - електромонтерами з експлуатації засобів електричної енергії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було проведено роботи по заміні приладу обліку електричної енергії, встановленого за адресою: АДРЕСА_2 . Було знято електролічильник СТК3-10А1Н9Р.Ut заводський номер 11181 з показниками Т1 135697.75, Т2 81576.34, Т3 27426.61 та встановлено електролічильник МТХ3R30.DG.4L3-YD4 заводський номер 02617465 з показниками Тзаг. 4.01, Т1 0.00, Т2 4.01, про що складено відповідний акт № 071915.

05 січня 2024 року АТ «Вінницяобленерго» надіслало ОСОБА_2 попередження про припинення надання послуги з розподілу електричної енергії № 9207-1р від 04.01.2024, в зв`язку з наявною заборгованістю за спожиту електричну енергію.

24 січня 2024 року позивач ОСОБА_2 звернувся до директора СО «Тульчинські ЕМ» із заявою про надання копії акта № 071915 про заміну електролічильника.

Судом також встановлено, що в провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 134/1063/22 за позовом ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Ухвалою суду від 27 вересня 2022 року провадження у справі № 134/1063/22 зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройний Сил України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при зверненні до суду позивач не обґрунтував належним чином порушення його прав як споживача та не надав достатніх, допустимих та належних доказів, які б підтверджували таке порушення.

Крім того, місцевий суд зазначив про неефективний спосіб захисту порушених прав.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року, у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144 цс 18); від 11 вересня 2018 року, у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187 гс 18); від 30 січня 2019 року, у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338 цс 18); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364 цс 19); від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-84 гс 20).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі та припинення правовідношення (пункти 1, 5 і 7 частини другої статті 16 ЦК України).

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 57)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (провадження № 14-137цс20) зроблено висновок, що вимога про визнання боргу безпідставним є вимогою про визнання відсутності права відповідача донарахувати обсяг спожитого природного газу та відсутності обов`язку позивачки, який кореспондує вказаному праву, з оплати боргу, що виник унаслідок донарахування. Така вимога є ефективним способом захисту інтересу позивачки в юридичній визначеності у спірних правовідносинах. Крім того, ефективним способом захисту прав є і вимога зобов`язати відповідача списати з особового рахунку донараховану заборгованість за спожитий природний газ. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо.

Задоволення вимоги зобов`язати постачальника списати з особового рахунку донараховану заборгованість може бути способом захисту права споживача на мирне володіння майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції). Якщо споживач не має наміру сплачувати борг (тому, що не згоден із його існуванням; тому, що постачальник пропустив позовну давність для стягнення боргу у судовому порядку, тощо), а постачальник і не списує борг з особового рахунку на вимогу споживача, і не звертається до суду за його стягненням, то споживач буде надалі одержувати від постачальника рахунки із зазначенням боргу. Таке відображення спірного боргу в особовому рахунку може спровокувати споживача на помилкову сплату коштів всупереч його волі.

Задоволення вимоги зобов`язати постачальника природного газу списати з особового рахунку споживача донараховану заборгованість унеможливить виставлення цим постачальником рахунків на суму боргу. Тоді як списання постачальником суми боргу з особового рахунку споживача на письмову вимогу останнього (у позасудовому порядку) не позбавляє постачальника права звернутися до суду з вимогою про стягнення боргу, якщо суд не визнав цей борг безпідставним.

Вимога про скасування боргу по суті є вимогою про припинення правовідношення (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України): якщо особа вважає, що її борг існує (тобто існує і правовідношення, змістом якого є право кредитора вимагати сплати боргу та кореспондуючий обов`язок боржника), вона може просити суд цей борг скасувати (тобто припинити зазначене правовідношення) з підстав, передбачених законом. Водночас у цій справі позивачка вважає, що борг відсутній.

Близький за змістом висновок Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду сформулював у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц. Згідно з цим висновком у випадку порушення юридичною особою законодавства під час нарахування плати за централізоване постачання опалення споживач має право оскаржити у суді такі дії та вимагати провести відповідний перерахунок.

Звертаючись із позовом, позивач просив визнати незаконними нарахування електричної енергії та нарахування заборгованості по особовому рахунку за спожиту електричну енергію, а також просив зобов`язати виключити з обліку по особовому рахунку нарахування електричної енергії та нарахування за спожиту електричну енергію в сумі 104970,76 грн.

З урахуванням фактичних обставин цієї справи, вимоги позивача про визнання незаконним нарахування електричної енергії та нарахування заборгованості за спожиту електричну енергію, а також зобов`язання виключити з обліку по особовому рахунку нарахування електричної енергії та нарахування заборгованості за спожиту електричну енергію, є обґрунтованими та відповідають критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимог відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачами.

Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних справах викладено Верховним Судом у постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20 (провадження № 61-18079 св 21).

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

На день звернення позивача з даним позовом відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії, забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам регулювалося Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року № 2019-VIIІ, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311.

При цьому захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм захисту цих прав регулюються законами України «Про ринок електричної енергії», «Про захист прав споживачів», «Про захист економічної конкуренції» та іншими нормативно-правовими актами.

На виконання положень Закону України «Про ринок електричної енергії» з 1 січня 2019 року послуги з розподілу (передачі) та постачання електроенергії споживачам в Україні надаються різними компаніями, в даному випадку оператором системи розподілу є АТ «Вінницяобленерго», а електропостачальником - ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ».

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються відповідні договори, зокрема договір про надання послуг з розподілу; договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Частиною 4 ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором. Оплата послуг з розподілу здійснюється за тарифами, які регулює Регулятор відповідно до затвердженої ним методики. Тарифи на послуги з розподілу електричної енергії оприлюднюються операторами систем розподілу в порядку та строки, визначені нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до положень ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Так, споживач має право отримувати якісні послуги з розподілу (передачі), постачання та комерційного обліку електричної енергії, але з правами кореспондуються обов`язки, як то обов`язок споживача передавати показники лічильника.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про електроенергетику» енергопостачальники мають право за умови неповної оплати споживачем спожитої електричної енергії обмежити його електроспоживання до рівня екологічної броні електропостачання або за відсутності такої повністю припинити електропостачання споживачу.

Так, ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» здійснює постачання електричної енергії до домоволодіння позивача ОСОБА_2 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до умов публічного договору приєднання Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Згідно умов укладеного Договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Порядок здійснення зняття та передачі даних про фактичні покази засобу обліку електричної енергії, визначення обсягу спожитої електричної енергії, здійснення нарахувань, терміни та способи оплати, зокрема для побутових споживачів, встановлюються ПРРЕЕ та Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311.

Відповідно до п. 4.3. ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Таким чином, постачальник - TOB «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» формує рахунки на оплату спожитої електричної енергії на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, функції якого, у межах території ліцензованої діяльності, виконує оператор системи розподілу - АТ «Вінницяобленерго».

31 березня 2022 року в присутності позивача працівниками СО «Тульчинські ЕМ» - електромонтерами з експлуатації засобів електричної енергії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проведено роботи по заміні приладу обліку електричної енергії, встановленого за адресою: АДРЕСА_2 . Було знято електролічильник СТК3-10А1Н9Р.Ut заводський номер 11181 з показниками Т1 135697.75, Т2 81576.34, Т3 27426.61 та встановлено електролічильник МТХ3R30.DG.4L3-YD4 заводський номер 02617465 з показниками Тзаг. 4.01, Т1 0.00, Т2 4.01.

На підставі проведених робіт щодо заміни електролічильника було складено акт № 071915 від 31.03.2022 року, відповідно до якого різниця між останніми переданими показниками 23.01.2022 року та показниками після заміни електролічильника 31.03.2022 року в підсумку склала 79329 кВт.

Як зазначає АТ «Вінницяобленерго», під час проведення вказаних робіт, працівники СО «Тульчинські ЕМ» здійснили також фотофіксацію показників знятого та встановленого приладів обліку.

Водночас, оцінюючи акт № 071915 від 31.03.2022 року як доказ на підставі якого було здійснено нарахування електричної енергії обсягом 36088 кВт/год, проведене АТ «Вінницяобленерго» в квітні 2022 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , апеляційний суд вважає, що він є неналежним доказом, оскільки недоведено, що такий акт був складений в присутності позивача та надавався йому на ознайомлення.

Між тим, вказаний акт № 071915 від 31.03.2022 року містить недоліки, які не дають підстав беззаперечно вважати його допустимим, враховуючи, що покази лічильника написані поверх таблиці в довільному порядку, посилання на те, що до акту додаються фотознімки відсутні.

В матеріалах справи міститься диск, долучений відповідачем АТ «Вінницяобленерго» до відзиву на позовну заяву, на якому є фотознімки приладів обліку, однак доказів того, що вказані фотознімки відносяться до приладу обліку позивача, суду не надано.

За змістом ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України (допустимість доказів), суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Наведені обставини свідчать про те, що відповідач не надав жодних належних, допустимих і достовірних доказів, які б підтверджували дійсне споживання ОСОБА_2 електричної енергії обсягом 36088 кВт/год, нарахування якої проведене АТ «Вінницяобленерго» в квітні 2022 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , та відповідно підстави нарахування TOB «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 за спожиту електричну енергію в сумі 104970,76 грн за березень 2022 року.

А відтак, проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного позову, а відтак рішення суду підлягає скасуванню як таке, що постановлене при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду і ухвалення нового, яким позовні вимоги необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Лукавський Ігор Анатолійович, задовольнити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» про захист прав споживача задовольнити.

Визнати незаконним нарахування електричної енергії обсягом 36088 кВт/год, проведене АТ «Вінницяобленерго» в квітні 2022 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Зобов`язати АТ «Вінницяобленерго» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 нарахування електричної енергії обсягом 36088 кВт/год, здійснене в квітні 2022 року.

Визнати незаконним нарахування TOB «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 за спожиту електричну енергію в сумі 104970,76 грн за березень 2022 року.

Зобов`язати ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 нарахування за спожиту електричну енергію в сумі 104970,76 грн, здійснене в квітні 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та виготовлено 23 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: С.К. Медвецький

С.Г. Копаничук