Дата документу 18.07.2024
Справа № 501/256/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: російської федерації

предмет та підстави позову: про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Іллічівського міського суду від 02.07.2024 позов ОСОБА_1 до російської федерації про відшкодування моральної шкоди задоволено повністю.

Стягнуто з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 70 000,00 євро за офіційним курсом гривні до євро, що встановлений Національним банком України на день ухвалення рішення.

Представник позивача 09.07.2024 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі, згідно якої просить суд ухвалити додаткове рішення, яким визначити, що з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_1 ) підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 70 000,00 євро за офіційним курсом гривні до євро, що встановлений Національним банком України на день ухвалення рішення становить 305 7971,00 грн.

Суд вважає за доцільне здійснювати розгляд заяви в порядку письмового провадження без участі учасників справи.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву, матеріали даної цивільної справи, суд керується наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також не вирішення окремих процесуальних питань, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні (постанова Великої палати ВС у від 05.07.2023 у справі №904/8884/21).

Відповідно до роз`яснень п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

В заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача зазначає, що в рішенні суду не визначено точної суми у гривні, яка підлягає стягненню на компенсацію моральної шкоди, яка враховуючи офіційний курс гривні до євро, що встановлений Національним банком України на день ухвалення рішення становить 305 7971,00 грн.

Однак, матеріали даної цивільної справи не містять вимогу позивача про стягнення 3 057 971,00 грн.

За таких обставин відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Разом з тим, суд доходить до висновку про роз`яснення вищезазначеного рішення суду в частині визначення валюти, у якій має відбуватись виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості з наступних підстав.

Згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті. У ст.ст.47 та 49 цього закону визначені операції банків щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Такі кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у ст.533 ЦК України, зокрема в ч.3 цієї статті зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, установлених законом.

При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що боржник, виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.270, 271, 353, 354 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по даній цивільній справі відмовити.

Роз`яснити рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 02.07.2024 у справі №501/256/24, вказавши, що з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_1 ) підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 70 000,00 євро за офіційним курсом гривні до євро, що встановлений Національним банком України на день ухвалення рішення становить 305 7971,00 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко