КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 756/1219/24 Головуючий у суді першої інстанції - Шролик І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Кудіна А.В. звернулась суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого просила стягнути із відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 2514696 в розмірі 15 721,04 грн; заборгованість за договором позики № 75156657 в розмірі 14 832,75 грн; заборгованість за договором позики № в розмірі 22 705,77 грн; заборгованість за кредитним договором № /753052 в розмірі 14 297,50 грн, що разом становить 67 557,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 20 серпня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75156657, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 5 000 грн зі строком поверхня коштів 19 вересня 2021 року, зі сплатою відсотків за користування коштами на рівні 1,0% занижена ставка та 2,7% на день за понадстрокове користування. Між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 14 червня 2021 року укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі згідно реєстру боржників і до ОСОБА_1 . Також 27 жовтня 2023 року укладено додаткову угоду до даного договору.

27 жовтня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2514696, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 5 600 грн, шляхом зарахування на його рахунок, зі сплатою 1,99 % у межах строку кредитування, зі строком користування 30 днів. 19 липня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19072023, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі згідно реєстру боржників і до ОСОБА_1

21 листопада 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір позики № , відповідно до умов якого відповідач згідно анкети-заяви № 3908297 отримав кредитні кошти в сумі 3 179 грн зі строком кредитування на 30 днів, строк дії договору три роки, зі сплатою 1,75 % за один день користування кредитом. 24 листопада 2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24/11-22, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі згідно реєстру боржників і до ОСОБА_1

24 листопада 2021 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /753052, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 4 300 грн на строк 30 днів, тобто до 23 грудня 2021 року, зі сплатою 2,5 % на добу, шляхом зарахування на картковий рахунок НОМЕР_1 , зазначений позичальником. 12 серпня 2022 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12082022, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі згідно реєстру боржників і до ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, покладаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами та договорами позики.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 2514696 від 27 жовтня 2021 року в розмірі 15 721,04 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 75156657 від 20 серпня 2021 року в розмірі 14 832,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № від 21 листопада 2021 року в розмірі 22 705,77 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № /753052 від 24 листопада 2021 року в розмірі 14 297,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Калінін С.К. подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що звертаючись до суду із позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вказувало, що є новим кредитором за Договором позики №75156657 від 20 серпня 2021 року внаслідок укладення договору факторингу від 14 червня 2021 року, на підтвердження чого було надано ряд документів. Разом з тим, апелянт звертає увагу, що з наданої частини Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року неможливо встановити та перевірити строк його дії. Апелянт вважає, що відступлення права вимоги може здійснюватись тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Апелянт звертає увагу, що Договір факторингу було укладено 14 червня 2021 року, тоді як Договір позики було укладено 20 серпня 2021 року, тобто вже після відступлення прав вимоги, що вказує на безпідставність доводів позивача.

В апеляційній скарзі наголошено, що продовження сторонами строку дії договору №14/06/21 від 14 червня 2021 року внаслідок укладення Реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року (який не долучено до матеріалів справи) до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки станом на 14 червня 2021 року у ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не існувало право вимоги до відповідача, оскільки договір позики було укладено лише 20 серпня 2021 року.

Також апелянт звертає увагу, що Реєстр боржників №11 від 27 жовтня 2023 року до договору факторингу не містить підписів сторін, які б підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача, як боржника за вказаним договором позики. Також не було надано доказів здійснення фактором оплати за відступлені ним права вимоги.

Таким чином, апелянт вважає, що позивачем не доведено факт відступлення грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики №75156657 від 20 серпня 2021 року від первісного кредитора.

Доводами апеляційної скарги також є те, що позивачем не доведено належними доказами факту укладення товариствами з ОСОБА_1 кредитних договорів, погодження ними умов кредитування та надання відповідачу кредиту.

Вказано, що позивачем не було надано доказів про отримання ОСОБА_1 листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення про здійснення входу останнім на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, а тому в матеріалах справи відсутні докази укладення кредитних договорів в електронному вигляді.

В поданій апеляційній скарзі апелянтом також звертається увага на те, що Кредитний договір №2514696 від 27 жовтня 2021 роу не містить інформації про підписання ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» з використанням одноразового ідентифікатора. В матеріалах справи відсутні докази того, що зазначений в договорі одноразовий ідентифікатор М319 було направлено ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на номер телефону відповідача по справі.

Аналогічні обставини щодо відсутності доказів направлення одноразового ідентифікатора апелянтом зазначено й щодо Договору позики №75156657 від 20 серпня 2021 року, Договору позики № від 21 листопада 2021 року, а також Кредитного договору №/753052 від 24 листопада 2021 року.

Апелянт також звертає увагу, що позивачем не було надано належних доказів, що підтверджують перерахування відповідачу коштів по кредитному договору, тобто первинних документів. Крім того, позивачем в суді першої інстанції були надані докази, зокрема, щодо перерахування коштів відповідачу ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», проте апелянт вважає, що вказані докази подані з порушенням норм ЦПК України, а тому їх не слід брати до уваги під час вирішення справи по суті.

В апеляційній скарзі апелянт також посилається на те, що позивачем було надано розрахунок заборгованості, який не відповідає вимогам закону, оскільки із вказаного розрахунку вбачається, що відповідачу здійснювали нарахування процентів за користування кредитом навіть після закінчення дії договорів. Також із наданого розрахунку заборгованості неможливо встановити за який період була нарахована заборгованість та за якою відсотковою ставкою.

Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_1 - адвокат Калінін С.К. просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити, а також вирішити питання судових витрат й стягнути з позивача на користь відповідача 12 000 грн витрат на адвоката, а також витрати зі сплати судового збору.

01 травня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відповідно до якого зазначено, що у відповідності до умов кожного з укладених відповідачем договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом апелянта, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону вказаний апелянтом при укладенні відповідних договорів.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» також вважає безпідставним посилання апелянта на те, що позивачем не було надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів за відповідними договорами, а надані розрахунку заборгованості є неналежними доказами наявності заборгованості, оскільки у даній справі предметом спору є захист порушеного права позивача, яке полягає у невиконанні договірних зобов`язань ОСОБА_1 за відповідними договорами шляхом стягнення заборгованості. Вказано, що в даному випадку не є предметом спору сума визнання відповідних договорів недійсними чи їх розірвання на підставі істотного порушення їх умов. Товариство вважає, що твердження апелянта про те, що позивачем не було надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів, своєю суттю створює наслідок розірвання кредитних договорів та договорів позики. Проте, укладені відповідачем договори не були розірвані, а тому діє презумпція правомірності правочину. Товариство вважає, що кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов такого договору.

У відзиві також зазначено, що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів щодо спростування позовних вимог, зокрема, відповідач міг надати виписку з карткового рахунку для спростування факту перерахування коштів, проте вказаного зроблено не було.

Крім того зазначено, що посилання апелянта щодо відсутності права вимоги у позивача за кредитним договором №75156657 не можуть братися до уваги, оскільки умовами договору факторингу №14/06/21 передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги. Таким чином, датою відступлення прав вимоги за кредитним договором №75156657 до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є 27 жовтня 2023 року.

Також позивач заперечує щодо заявленого розміру судових витрат на адвоката, який просить стягнути апелянт, оскільки відсутність документального підтвердження таких витрат на правову допомогу та відсутність розрахунку таких витрат є підставою для відмови у їх стягненні.

Враховуючи викладене, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», мотивував своє рішення тим, що згідно долучених до матеріалів справи розрахунків ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 2514696 від 27 жовтня 2021, договором позики № 75156657 від 20 серпня 2021 року, договором позики № від 21 листопада 2021 року та кредитним договором № /753052 від 24 листопада 2021 року в загальному розмірі 67 557,06 грн.

Суд першої інстанції вказав, що кредитні договори та договори позики укладені шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Вказані договори у відповідності до вимог чинного законодавства недійсними не визнані, а отже в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Позивачем надано суду копії витягів з договорів факторингу, акти прийому-передачі реєстру боржників, витяги з реєстру боржників до договорів факторингу, що в свою чергу підтверджує та дозволяє дійти висновку, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» одержав від первісних кредиторів право вимоги по заборгованості. Договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому порядку також недійсними не визнані, тобто в силу ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Також судом було зазначено, що ОСОБА_1 під час укладання договору № 2514969 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 жовтня 2021 року з ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», указано реквізити платіжної карти № НОМЕР_2 . Згідно наданої позивачем довідки вбачається, що кредитні кошти перераховано саме на той рахунок, який указаний позичальник в договорі, а саме № НОМЕР_2 . Судом перевірив розрахунки заборгованості, надані представником позивача, який суд вважав вірним. Оскільки відповідач не виконав узяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів, то суд дійшов висновку, що заборгованість в сумі 67 557,06 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Апеляційний суд не може повністю погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 27 жовтня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2514696 (а.с.10-16, т.1).

У відповідності до п.п.1.1 кредитного договору, укладання договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електрона ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового ідентифікатора , направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету.

Відповідно до п.п. 10.7 кредитного договору, цей договір вважається укладеним шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Кредитний договір № 2514696 від 27 жовтня 2021 року підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором № В319.

Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усім умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (п.п. 10.9 кредитного договору), які розміщені на веб-сайті, повістю приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил.

19 липня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19072023, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі згідно реєстру боржників і до ОСОБА_1 (а.с.24-26, т.1).

Відповідно до Реєстру боржників від 19 липня 2023 року до Договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 15 721,04 грн, з яких: 5 600,00 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 121,04 грн - сума заборгованості за процентами (а.с.28, т.1).

Судом встановлено, що 20 серпня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75156657 (а.с.35, т.1).

Згідно з п. 1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті: https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі «правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі (п.п. 5.2 п. 5 Договору позики).

Договір позики № 75156657 від 20 серпня 2021 був підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором №m24dfHKeWC.

14 червня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі згідно реєстру боржників і до ОСОБА_1 (а.с.36-37, т.1).

Відповідно до Реєстру боржників № 11 від 27 жовтня 2023 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 липня 2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 14 832,75 грн, з яких: 5 000,00 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 832,75 грн - сума заборгованості за процентами (а.с.41, т.1).

Судом встановлено, що 21 листопада 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір позики № (а.с.48-50, т.1).

Договір позики підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 21 листопада 2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № від 21 листопада 2021 року та отримання кредиту згідно Заявки-анкети та надав згоду на використанні при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника.

Згідно договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строк користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.

Договір позики № підписано одноразовим ідентифікатором 91317g.

24 листопада 2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24/11-22, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі згідно реєстру боржників і до ОСОБА_1 (а.с.51-53, т.1).

Відповідно до Реєстру боржників від 24 листопада 2022 року до Договору факторингу № 214/11-22 від 24 листопада 20221 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 22 705,77 грн, з яких: 3 179,00 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 526,77 грн - сума заборгованості за процентами (а.с.55, т.1).

Судом встановлено, що 24 листопада 2021 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /753052 (а.с.60-63, т.1).

Відповідно до п.п.1.1. п.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. п. 1.4 кредитного договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Згідно з п.п. 1.5 п.1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства - https://www.eurogroshi.com.ua/.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер моб. телефону відповідача (№ R98653) про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін.

Згідно з п.п. 6.8, п.6 кредитного договору, підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства.

12 серпня 2022 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12082022, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі згідно реєстру боржників і до ОСОБА_1 (а.с.64-65, т.1).

Зокрема, відповідно до Реєстру боржників від 24 листопада 2022 року до Договору факторингу № 214/11-22 від 12 серпня 2022 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 14 297,5 грн, з яких: 4 300,00 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 997,5 грн - сума заборгованості за процентами (а.с.67, т.1).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Крім того, у відповідності до вимог ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини справи, апеляційний суд встановив, що надані кредитні договори, а також додатки до договорів факторингу без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджують, яку суму коштів отримав відповідач за укладеними договорами, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина не була сплачена стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Виписки з рахунків позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, проте вони суду надані не були, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача.

Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові, матеріали справи не містять.

Розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у позові, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості.

Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем (первісним кредитором), а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Крім того, апеляційний суд також враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 75156657 (а.с.35, т.1).

Згідно з п. 1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті: https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі «правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі (п.п. 5.2 п. 5 Договору позики).

Договір позики № 75156657 від 20 серпня 2021 був підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором №m24dfHKeWC.

14 червня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі згідно реєстру боржників і до ОСОБА_1 (а.с.36-37, т.1).

Згідно положень п.1.1. договору факторингу, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до Реєстру боржників № 11 від 27 жовтня 2023 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 липня 2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 14 832,75 грн, з яких: 5 000,00 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 832,75 грн - сума заборгованості за процентами (а.с.41, т.1).

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не набуло право вимоги ( ст. 514 ЦК України) до відповідача за договором факторингу №14/06/21, оскільки відповідач на той момент 14 червня 2021 року ще не уклав договору позики з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», а уклав його лише 20 серпня 2021 року, тобто через два місяці.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції з одночасним ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідачем також було заявлено вимогу про стягнення понесених судових витрат в суді першої та апеляційної інстанції на правничу допомогу у загальному розмірі 12 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 в суді першої та апеляційної інстанції представляв адвокат Калінін С.К., що підтверджується довіреністю від 10 лютого 2024 року, а також ордером серії ВІ №1196464 від 28 лютого 2024 року (а.с.161, 172, 224 г, т.1).

В матеріалах справи також міститься Договір №б/н/24 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23 лютого 2024 року, укладений між Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та ОСОБА_1 , згідно умов якого бюро надає допомогу клієнту по справі №756/1219/24 (а.с.166-167, т.1).

Відповідно до положень п.3.2. Договору за правничу (правову) допомогу, передбачену в п.п.п1.1., 1.2. Договору клієнт сплачує бюро гонорар (винагороду) розмір якого, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору, з урахуванням рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника Адвокатського бюро «Калінін і Партнери».

Згідно Додатку №1 від 23 лютого 2024 року до Договору №б/н/24 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23 лютого 2024 року передбачено, що за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п.п.1.1. Договору клієнт сплачує бюро гонорар (винагороду) в розмірі 8 000 грн у строк до набрання судового рішення законної сили, у справі, що визначена предметом договору (а.с.168, т.1).

Представником відповідача також було надано Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 28 лютого 2024 року, згідно якого були надані наступні послуги: усна консультація клієнта - 1 год. 5000 грн; вивчення та аналіз позовної заяви - 1,5 год. 750 грн х 4; підготовка, оформлення та подання відзиву на позов - 9 год. 4, 500 грн (а.с.170, т.1).

В матеріалах справи також міститься платіжна інструкція від 24 лютого 2024 року згідно якої ОСОБА_1 сплатив на користь Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» 8 000 грн, а також платіжна інструкція від 04 квітня 2024 року згідно якої ОСОБА_1 сплатив на користь Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» 4 000 грн (а.с.165, 224 в, т.1).

Крім того, разом із апеляційною скаргою представником відповідача було надано Договір №б/н/24 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 30 березня 2024 року, укладений між Адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та ОСОБА_1 , згідно умов якого бюро надає допомогу клієнту по справі №756/1219/24 в Київському апеляційному суді (а.с.166-167, т.1).

Згідно Додатку №1 від 30 березня 2024 року до Договору №б/н/24 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 30 березня 2024 року передбачено, що за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п.п.1.1. Договору клієнт сплачує бюро гонорар (винагороду) в розмірі 4 000 грн у строк до набрання судового рішення законної сили, у справі, що визначена предметом договору (а.с.230, т.1).

В матеріалах справи також міститься Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 10 квітня 2024 року, згідно якого були надані наступні послуги: складання, оформлення та подання апеляційної скарги - 8 год. 4 000 грн (а.с.233, т.1).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства»).

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»)

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

У статті 133 ЦПК України перелічено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд встановив, що відповідачем було надано належні та допустимі докази понесених судових витрат на правничу допомогу, які є співмірними із складністю справи, а тому підлягають до стягнення з позивача на користь відповідача по справі.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки за результатом апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, то з позивача на користь відповідача підлягають до стягнення судові витрати, які поніс відповідач в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 633,60 грн.

Відповідно до положень частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року скасувати та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 3562501, м. Київ, вул. Симона Петлюри, будинок № 30) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 3562501, м. Київ, вул. Симона Петлюри, будинок № 30) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 633,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв