ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6661/21 Номер провадження 22-ц/814/432/24Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Чумак О.В.

суддів Пилипчук Л.І., Дряниці Ю.В.

за участю секретаря Галушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2021 року, ухвалене суддею Бугрієм В.О., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що з метою узаконення проведеної реконструкції належного нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , він звернувся до Державної архітектурно будівельної інспекції у Полтавській області, але отримав відмову у прийнятті будівлі в експлуатацію та повідомлення про те, що питання щодо прийняття в експлуатацію будівлі можливе лише після вирішення у суді питання щодо права власності на зазначену будівлю.

Просив визнати право власності на нерухоме майно, а саме на самочинно реконструйований об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , офісна будівля з магазинами (літ. Е1, е2, е3) загальна площа 1203,5 квадратних метрів.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинно реконструйований об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , офісна будівля з магазинами (літ. Е1, е2, е3) загальна площа 1203,5 квадратних метрів.

На вказане заочне рішення суду керівник Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення суду внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги керівник Полтавської окружної прокуратури Полтавської області зазначає, що прокуратурою виявлено в Єдиному державному реєстрі судових рішень заочне рішення у цій справі.

Суд першої інстанції, визнавши за позивачем право власності на самочинно реконструйований об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , офісна будівля з магазинами (літ. Е1, е2, е3) загальна площа 1203,5 квадратних метрів, перебрав на себе дискреційні повноваження відповідних органів, за відсутності належних доказів про можливість його надійної та безпечної експлуатації, за відсутності порушеного права ОСОБА_1 .

Зокрема, вказує, що Інспекція на час виникнення спірних відносин була органом, уповноваженим державою на здійсненна контролю за додержанням вимог законодавства у сфері будівництва, містобудування та архітектури. Позивач не отримував дозвільних документів на реконструкцію спірного нерухомого майна. Питання узаконення проведеної реконструкції було предметом розгляду ДАБІ в Полтавській області, що підтверджується листом від 21 серпня 2019 року та постановою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Отже, судом вирішено питання які відносяться до виключної компетенції органу державного архітектурно-будівельного контролю. У зв`язку з припиненням ДАБІ розпочала діяльність Державна інспекція архітектури та містобудування України (далі - ДІАМ України), яка є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад і територій. На цей час питання здійснення будівництва нерухомого майна та введення його в експлуатацію відноситься до виключної компетенції органів ДІАМ України.

Проте вказаний орган до участі у справі не залучено судом першої інстанції, а рішення суду порушує його права та інтереси.

Також посилається на те, що земельна ділянка, на якій знаходиться спірне нерухоме майно, належить до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, отже, використовується позивачем не за призначенням, а як землі комерційного призначення.

Також апелянт вважає, що Полтавська міська рада не порушувала жодним чином права ОСОБА_1 , тому є неналежним відповідачем.

Крім того зазначає, що доданий до позову звіт про проведення технічного обстеження від 21 червня 2019 року №270, виконаний ФОП ОСОБА_2 , не є належним доказом у справі, оскільки не відповідає ч.7 ст. 102 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підстави представництва інтересів держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України в суді, прокурор вказав на те, що предмет позову та постановлене судове рішення стосується встановлених державою правил поведінки у сфері містобудування, а звернення прокурора з апеляційною скаргою у цій справі спрямоване на задоволення порушеного рішенням суду значимого питання дотримання законності у сфері містобудування, правомірності набуття права власності на такі об`єкти нерухомого майна фізичними і юридичними особами.

26 жовтня 2023 року до апеляційного суду від Державної інспекції архітектури та містобудування України надійшли додаткові пояснення у справі (а.с. 148).

09 листопада 2023 року від Полтавської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу прокурора, в якому вона покладається на розсуд суду у вирішенні цієї справи (а.с. 159).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора та представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 05 грудня 2017 став власником нежитлових приміщень, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Придбане нерухоме майно складалося із: цех, склади літ. «А-1» загальною площею 228,4 кв.м., прохідна літ. «Д-1», загальною площею 48,3 кв.м, ворота №1, огорожа №2.

Вказані нежитлові приміщення розташовані на земельній ділянці комунальної власності площею 585 кв.м, кадастровий номер :18:008:0179, яка використовувалася продавцем на підставі договору оренди землі від 25 липня 2017 року, що укладений з Полтавською міською радою та зареєстрований у виконавчому комітеті Полтавської міської ради, про що зроблений запис у книзі реєстрації договорів оренди за №233-П від 02 серпня 2017 року.

Між ОСОБА_1 та Полтавською міською радою 26 січня 2018 року укладено договір оренди земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 , площею 585 кв.м, для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень, кадастровий номер :18:008:0179, площею 244 кв.м, для експлуатації та обслуговування проїзду спільного користування кадастровий номер :18:008:0177.

Після придбання вказаного нерухомого майна ОСОБА_1 проведено його реконструкцію, після чого нерухоме майно стало складатися із «офісної будівлі з магазинами» (літ. Е1, е2, е3) загальна площа 1203 кв.м, основна площа 935,8 кв. м, будівельний об`єм 5146 куб. м.

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження від 21 червня 2019 року, за результатами проведеного технічного обстеження об`єкта будівництво офісної будівлі з магазинами, за адресою: АДРЕСА_1 , офісна будівля з магазинами (літ. Е1, е2,е3) загальна площа 1203,5 кв.м, основна площа 935,8 кв.м будівельний об`єм 5146 куб.м, встановлено можливість його надійної та безпечно експлуатації.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині 1 статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Держава гарантує, що при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проєктів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням норм і правил; розміщення і будівництво об`єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів; раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок; охорона культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва; інформування через медіа громадян про плани перспективного розвитку територій і населених пунктів, розміщення важливих містобудівних об`єктів; участь громадян, об`єднань громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об`єктів і внесення відповідних пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій; захист прав громадян та громадських організацій згідно із законодавством (стаття 5 Закону України «Про основи містобудування»).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

При вирішенні спору про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачені статтями 26, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частини п`ятої стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Частиною 2 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено заборону на виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Частиною 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, та за відсутності відомостей про його відповідність вимогам державних будівельних норм, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-159 цс 15 та від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1328 цс 15, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19.

Суд не може підміняти собою органи державної влади, які відповідно до положень закону уповноважені здійснювати реєстрацію права власності на нерухоме майно та введення його до експлуатації.

Також, при розгляді справим судом апеляційної інстанції встановлено, що спірна офісна будівля з магазинами збудована на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети.

Так відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 336347933 від 20 червня 2023 року цільове призначено земельної ділянки з кадастровим номером :18:008:0179 площею 585 кв.м - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

За вказаних обставин, враховуючи, що спірний об`єкт є самочинно збудованим нерухомим майном комерційного призначення, будівництво якого розпочато без затвердженого проекту, за відсутності відомостей про його відповідність вимогам державних будівельних норм, на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети, у подальшому позивачем не отримано сертифікату (декларації) про введення його до експлуатації, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції та відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, відповідно до підпункти 15-2, 15-3 пункту 4 Положення ДІАМ затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2020 року № 1340 «Деякі питання функціонування органів архітектурно-будівельного контролю та нагляду» ДІАМ відповідно до покладених на неї завдань видає дозволи на виконання будівельних робіт, реєструє повідомлення про внесення змін до них, відмовляє у видачі таких дозволів, анулює дозволи на виконання будівельних робіт; приймає в установленому порядку в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає сертифікати про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта або відмовляє в їх видачі, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації, внесення змін до них, а також повертає такі декларації та скасовує їх реєстрацію).

ДІАМ здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення про ДІАМ).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 вересня 2021 року № 960 «Питання Державної інспекції архітектури та містобудування», яка набрала чинності 15 вересня 2021 року, Кабінет Міністрів України вирішив погодитися з пропозицією Міністерства розвитку громад та територій про можливість здійснення ДІАМ повноважень і виконання функцій з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Тобто до участі у справі у якості відповідача не залучено особу, права та обов`язки якого стосуються позовні вимоги, зокрема ДІАМ, яка уповноважена здійснювати в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

При цьому Полтавська міська рада може бути співвідповідачем у справі оскільки їй на праві комунальної власності належать земельні ділянки, на якій позивач побудував спірне майно.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України слід задовольнити та скасувати заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2021 року.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Крім того, за правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь Полтавської обласної прокуратури підлягає стягненню17025,00 грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України задовольнити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавської обласної прокуратури 17025,00 грн (сімнадцять тисяч двадцять п`ять гривень) у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 26 липня 2024 року.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Л.І. Пилипчук

Ю.В.Дряниця