Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1018/24

23 липня 2024 року Богородчанський районний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Решетова В. В.,

з участю секретаря судового засідання Остапишин І. Р.,

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Богородчани в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо тимчасового обмеження прав онука ОСОБА_2 .

Вимоги заяви заявниця мотивує тим, що разом із нею за адресою АДРЕСА_1 проживає онук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявниця зазначає, що протягом останніх років онук зловживає алкоголем та вживає наркотичні засоби внаслідок чого систематично вчиняє над нею домашнє насильство фізичного, психологічного та економічного характеру (ображає нецензурною лайкою, агресивно поводиться, принижує її, нищить її майно, погрожує фізичною розправою, вимагає гроші, штовхає, хапає за руки, намагається вдарити, виганяє її з її дому тощо.

Також, вироком Богородчанського районного суду від 05.07.2023 року ОСОБА_2 було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних, правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309 та ст. 126-1 КК України у виді арешту, після відбуття якого ОСОБА_2 висновків для себе не зробив та продовжує вчиняти щодо неї домашнє насилля та спричиняти їй тілесні ушкодження.

Дані обставини підтверджуються тим, що на даний час у провадженні Богородчанського районного суду знаходяться матеріали кримінального провадження №0000007 від 16 січня 2024р. за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, де вона являється потерпілою.

Крім того, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000051 від 08.07.2024р., передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, де у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_1 підозрюється онук ОСОБА_2 .

Така поведінка ОСОБА_2 носить систематичний характер, що є наслідком неодноразового притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Онук ОСОБА_2 вчиняє щодо неї насильство протягом тривалого часу, погрожує розправою та впевнений у своїй безкарності, його агресія щоразу посилюється.

Оскільки вона переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_2 щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, тому змушена звернутися із даною заявою до суду, оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом виявились неефективними та не захистили її від насильства.

В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги заяви та просила її задовольнити з підстав викладених у заяві.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 . Разом із нею в даному господарстві проживає онук ОСОБА_2 . На протязі тривалого часу ОСОБА_2 зловживає наркотичними засобами і, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння вчиняє по відношенню до бабусі домашнє насильство, яке проявляється у постійних погрозах, висловлюванні на адресу останньої нецензурної лайки, спричинення тілесних ушкоджень. Така ситуації призвела до того, заявниця змушена проживати по родичах, оскільки негативна поведінка онука може призвести до тяжких наслідків для її здоров`я.

Неодноразове притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо своєї бабусі, виявилось неефективним та не захистило заявницю від насильства.

Вироком Богородчанського районного суду від 05.07.2023 року ОСОБА_2 було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних, правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309 та ст. 126-1 КК України у виді арешту, після відбуття якого ОСОБА_2 висновків для себе не зробив та продовжує вчиняти щодо неї домашнє насилля та спричиняти їй тілесні ушкодження.

У провадженні Богородчанського районного суду знаходяться матеріали кримінального провадження №0000007 від 16 січня 2024р. за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, де ОСОБА_1 являється потерпілою.

Крім того, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000051 від 08.07.2024р., передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, де у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_1 підозрюється онук ОСОБА_2 .

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ч 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як наголошує ч.2 ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків.

Положеннями ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо захисту її права судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, і в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що заявниця дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є її онук ОСОБА_2 .

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст.ст. 247, 259, 263-265, 268, 350-1, 350-6 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Видати обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 на строк 6 (шість) місяців у вигляді тимчасового обмеження його прав з покладанням на нього таких обов`язків:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з бабусею ОСОБА_1 , а саме у житловому господарстві по АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 300 метрів до місця проживання ОСОБА_1 ;

- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копію рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган селищної ради за місцем проживання заявника.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Суддя В.В. Решетов