РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді Костянтина Шепеля,

із секретарем судового засідання Раїсою Буга,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

приходить до такого.

Позиція позивача

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 50000 доларів США.

Позов обґрунтовано тим, що в 2 лютого 2024 року відповідач взяв у позивача в борг 50000 доларів США, які зобов`язався повернути до 1 травня 2024 року, про що відповідач ОСОБА_2 власноручно написав розписку. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення боргу не виконав, станом на 7 червня 2024 року відповідач не повернув позивачеві боргу, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав і просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 50000 доларів США та 15140 грн судового збору (а.с.1-3).

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано копію розписки від 2 лютого 2024 року (а.с.4) та вимогу про сплату заборгованості (а.с.5).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити у його відсутність (а.с.55).

Позиція відповідача

Відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити у його відсутність (а.с.53).

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Позовна заява надійшла до Залізничного районного суду м. Львова 7 червня 2024 року (а.с.1).

За підсудністю справа надійшла до Жмеринського міськрайонного суду 31 липня 2024 року (а.с.20).

Направлено запит до виконавчого комітету Жмеринської міської ради щодо місця реєстрації відповідача, в порядку частини сьомої статті 187 ЦПК України (а.с.24).

8 серпня 2024 року до суду надійшла відповідь про те, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с.25).

Ухвалою суду від 13 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 3 вересня 2024 року (а.с.26).

3 вересня 2024 року справу знято з розгляду в зв`язку з неявкою учасників процесу та призначено підготовче судове засідання на 22 жовтня 2024 року (а.с.34).

Від відповідача ОСОБА_2 24 вересня 2024 року надійшла заява, у якій він визнає, що взяв в борг у позивача кошти в розмірі 50000 доларів, шукає способи повернення боргу, позов визнає, просить справу розглянути у його відсутність (а.с.53)

Позивач ОСОБА_1 4 жовтня 2024 року надіслав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.55).

Отже, з матеріалів справи видно, що відповідач взяв в борг у позивача 50000 доларів США та станом на день звернення до суду позичених коштів не повернув.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Відповідач ОСОБА_2 , відповідно до поданої ним заяви, у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав, не зазначив заперечень щодо винесення рішення в підготовчому судовому засіданні (а.с.53)

Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 у справі № 369/3340/16-ц, де Верховний Суд зазначив таке, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Таким чином, дослідивши боргову розписку відповідача ОСОБА_2 , судом встановлено, що він позичив (взяв в борг) у позивача ОСОБА_1 кошти в сумі 50000 доларів США, зміст розписки також підтверджує факт укладення та зміст умов договору, обов`язок повернення коштів, строк позики, тобто між сторонами було укладено договір позики.

Відповідно до статей 526, 527, 530, 599 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 154/3443/18.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У цій справі зі змісту розписки вбачається отримання відповідачем 2 лютого 2024 року від позивача у борг грошових коштів у сумі 50000 доларів США та встановлено обов`язок відповідача повернути грошові кошти позивачу не пізніше 1 травня 2024.

Висновки суду

Враховуючи, що позов визнаний відповідачем у підготовчому судовому засіданні, законні підстави для задоволення позову в наявності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з частиною першою та другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, в зв`язку з визнанням позову відповідачем, з нього слід стягнути 50 відсотків судового збору на користь позивача, а інші 50 відсотків, повернути позивачу з державного бюджету.

Керуючись статтями 12, 13, 76-80, 89, 142, 200 259, 263, 264, 265 ЦПК України, статтями 15, 16, 509, 525, 526, 549, 611, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу згідно з розпискою від 2 лютого 2024 року грошові кошти в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в сумі 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень судового збору.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша та друга статті 273 ЦПК України).

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ