Справа №: 398/6240/23
провадження №: 2/398/1032/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" листопада 2024 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Голосеніної Т.В.

за участю секретаря судового засідання Шаповал І.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором .

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 12.09.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №10756-09/22. Кредитний договір підписано електронним підписом.

29.06.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29062023, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передало, а ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає за плату належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №29062023 від 29.06.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20125 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості по основному боргу; 15125 грн. сума заборгованості по відсоткам.

Просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №29062023 від 29.06.2023 року в загальному розмірі 20125 грн.

Ухвалою судді від 22.12.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно поданої заяви просить справу розглядати без участі представника та у випадку неявки у судове засідання відповідача, не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.

Представник ОСОБА_2 неодноразово просив відкласти судове засідання через хворобу ОСОБА_1 , проте жодного разу не надав підтверджуючих документів з цього приводу.

Суд розцінює дії відповідача та його представника як зловживання правами та обов`язками сторін та як намагання затягнути розгляд справи, оскільки дана цивільна справа перебуває у провадженні судді з 08.12.2023 року, проте до теперішнього часу відповідач не надав жодного пояснення з приводу заявлених вимог, а лише заяви про відкладення розгляду справи без документального підтвердження причин відкладення справи, а тому, на думку суду, справа підлягає розгляду без участі відповідача та його представника, оскільки останні не вжили заходів щодо реалізації свого права участі в судовому засіданні за допомогою відеоконференції, не надали жодного доказу на підтвердження тривалої хвороби, а також неможливості приймати участь у судовому засіданні.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.09.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» укладено кредитний договір, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 5000 грн., а позичальник зобов`язується повернути та сплатити проценти за користування кредитом у зазначений строк в розмірі 1% на день.

Відповідно до п.1.2 кредитного договору строк кредиту 30 днів, тобто до 11.10.2022 року.

Пунктом 1.3 кредитного договору зазначено, що процентна ставка становить 365% річних від суми кредиту в розрахунку 1% на добу.

Відповідно до п.1.7 Договору кредит надається клієнту у безготівковій формі на національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної клієнтом.

Зазначений кредитний договір підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W605912.09.2022 рокуроку, що відповідає вимогам ЗУ «Про електронну комерцію».

Згідно договору факторингу №29062023 від 29.06.2023 року та акту прийому передачіРеєстру Боржників за договором факторингу №29062023 від 29.06.2023 року ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняла право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Згідно Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №29062023 від 29.06.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право вимоги щодо кредитного договору №10756-09/2022, який укладено з ОСОБА_1 зазначена сума загального боргу в розмірі 20125 грн.

Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В статті 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до положень ст. 627 ЦК України та відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються, Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 ЗаконуУкраїни «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За правилами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Статтею 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частина 12 ст. 11 вказаного Закону передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

У судовому засіданні встановлено, що договір про надання фінансового кредиту №10756-09/2022 від 12.09.2022 року підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами указаних правочинів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем та його представником також ненадані, тобто факт укладення договору та отримання кредиту, відповідно до договору про надання фінансового кредиту №10756-09/2022 від 12.09.2022 року відповідачем не спростований.

Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 23 березня 2020 року № 404/502/18.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч.1 ст.1048 ЦК України.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно ст. 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору.

У ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частин першої другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення ОСОБА_1 договору надання фінансового кредиту №10756-09/2022, та факт існування заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по поверненню кредитних коштів.

На підтвердження протилежного відповідачем не надано жодного доказу або пояснення.

Визначаючи розмір заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем суд проаналізував умови кредитного договору.

За умовами договору про надання фінансового кредиту №10756-09/2022 укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Інвеструм» строк його дії становить 30 днів (п.1.2), відсоткова ставка становить 1% на добу (п.1.3).

Проте п.2.3 договору зазначено, що у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений п.1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2.5% на добу) з першого дня користування кредитом, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів на користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

П.4.3 Договору зазначено, що у разі якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений у п.1.2 цього Договору, проценти передбачені в п.2.3 Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору.

Таким чином, судом встановлено, що сторонами при укладені договору, відповідно до вимог ст..1048 ЦК України, погоджені розмір, порядок та строк одержання процентів.

Оскільки сторонами не наданий розрахунок процентів за договором фінансового кредиту, судом самостійно проведено такий розрахунок відповідно до умов договору ( (50000 х 2,5%) х 180 = 22500 грн.), а виходячи зі змісту ст. 11 ЦПК України, суд не має права вийти за межі позовних вимог, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 15125,00 грн. підлягають задоволенню.

З урахуванням вищенаведеного, суд погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості, яка відповідає вимогам закону та положенням договору, та вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за договором фінансового кредиту знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню та з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в загальному розмірі 20125,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором фінансового кредиту №10756-09/2022 від 12.09.2022 року в розмірі 20125 (двадцять тисяч сто двадцять п`ять) грн.00 коп., з яких: 5000 грн. сума заборгованості по основному боргу, 15125,00 грн. сума заборгованості по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В.Голосеніна