Справа № 143/221/24
Провадження № 22-ц/801/2280/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 рокуСправа № 143/221/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Сопруна В. В., Шемети Т. М.

Секретар: Пантелеймонова А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 13 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

Рішення ухвалив суддя Бойко А. В.

Рішення ухвалено о 13:38 в м. Погребище Вінницької області

Повний текст рішення складено 23 вересня 2024 року,

Встановив:

07 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2013 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, у якому в них народилося двоє синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Син Давид народився після офіційного розірвання шлюбу між ними, яке мало місце в 2016 році, після чого вони продовжували проживати у цивільному шлюбі.

У 2021 році вони остаточно розірвали стосунки.

Відповідно до рішення Вінницького міського суду від 05 жовтня 2022 року із відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Але не менша 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29 серпня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Тобто було стягнуто по 1/8 частці від заробітку на кожну дитину.

На даний час діти проживають із нею і перебувають на її матеріальному забезпеченні. Відповідач хоча і сплачує нерегулярно цей незначний розмір аліментів, однак все-таки допускає заборгованість, про що свідчить розрахунок із Погребищенського відділу ДВС.

У 2022 році було стягнуто аліменти у вказаному розмірі, виходячи із того, що відповідач тоді обіцяв всіляко іншим чином допомагати в утриманні дітей, на що вона погодилася. Можливо вона не зрозуміла ухвалене судом рішення, так як думала, що суд присудив по 1/4 частці на кожну дитину, а не на обох дітей.

На даний час відповідач працює по найму у приватних осіб у сфері надання послуг з будівництва, напевне займається ще іншою підприємницькою діяльністю. Його дохід забезпечує йому небідне існування і тому вона вважає, що розмір аліментів на утримання дітей може бути збільшений до обґрунтованого на сьогоднішній день рівня. Крім того його матеріальний стан явно покращився і він в змозі сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Вона зверталася до відповідача із проханням добровільно погасити борг по сплаті аліментів і почати сплачувати збільшений їх розмір, він на цю пропозицію не погодився.

Тому вона просила ухвалити судове рішення, яким збільшити розмір аліментів шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення кожною з дітей повноліття.

Також просила з дня набрання законної сили даним рішенням припинити стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2022 року по справі № 127/19055/22 за її позовом до відповідача про стягнення аліментів, а виконавчий лист повернути до суду після завершення виконання.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 13 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та збільшити розмір аліментів шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення кожною з дітей повноліття.

Зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним, необґрунтованим, необ`єктивним, а також таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, та ухваленим з порушенням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними обґрунтуванню позовних вимог, викладених позивачем у її позовній заяві. Також добавила, що відповідач офіційно не працює, тому розмір аліментів Погребищенським відділом ДВС на виконання рішення вираховується виходячи із середньої заробітної плати по Вінницькій області та становить 14 304,00 грн., а 1/4 частка складає 3576,грн. на двох дітей, тобто по 1788,00 грн. на одну дитину. Формально такий розмір аліментів на одну дитину є дещо більшим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак цей розмір абсолютно не покриває і п`ятої частини тих витрат, які вона здійснює як мати дітей на їх утримання.

Також зазначила, що відповідач офіційно не працює, однак, є молодим, фізично здоровим чоловіком. У нього на утриманні крім їх спільних дітей нікого іншого із числа непрацездатних осіб немає. У відзиві на позов представник відповідача підтвердив, що фактично робота, тобто дохід, є, але вона не постійна. Так вона не надала письмових доказів того, що відповідач через два роки почав заробляти більше, чи придбав якусь нерухомість чи рухоме майно. Однак, ці обставини не є перешкодою вести ним безбідне життя. Витрати на свого представника у справі в сумі 10 000,00 грн., що становить майже тримісячний розмір аліментів на двох дітей, що на її думку є знущанням над своїми малолітніми дітьми. Вона вважає значним покращенням матеріального стану відповідача ту обставину, що в 2022 році при розгляді справи судом відповідач не мав коштів на оплату послуг адвоката, а у судовому засіданні у даній справі йому надається правнича допомога за кошти, які становлять тримісячний розмір аліментів на обох дітей.

Її витрати на утримання дітей зростають, у зв`язку з ростом споживчих цін кожного року на продукти харчування, комунальні послуги, транспорт, підручники, шкільне приладдя, одяг для дітей, що вона вважає зміною її матеріального стану, як отримувача аліментів у контексті статті 192 СК України. Відтак є в наявності очевидне як значне погіршення її матеріального стану як стягувача аліментів, так і значне покращення матеріального стану відповідача платника аліментів.

На її думку розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а тому встановлений попереднім рішенням суду розмір аліментів в 1/8 частині на кожну дитину, явно не є достатньою сумою для задоволення потреб дітей та майже вдвічі менший прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не відповідає рівню сьогоднішніх цін на товари першої необхідності. Вона просить встановити аліменти в розмірі по частці на кожну дитину від заробітку батька дітей, що у Цивільному процесуальному кодексі України кореспондується як видача судового наказу, тобто законодавець у такому розмірі встановив як безумовний та мінімальний розмір стягнення аліментів.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить рішення суду першої інстанції, яке відповідає вимогам закону, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кіцула В. І. апеляційну скаргу підтримав і просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 і його представник адвокат Гончарук Р. О. у судове засідання не з`явилися. Адвокат Гончарук Р. О. надіслав заяву, у якій просить апеляційний розгляд скарги провести без участі відповідача та його представника; проти задоволення апеляційної скарги заперечує з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кіцули В. І., дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 238 від 17 січня 2014 року) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 2788 від 17 серпня 2018 року) (а. с. 5, 6).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 серпня 2016 року у справі № 127/8900/16-ц розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 04 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції у Вінницькій області.

Такі обставини встановлені згідно вимог частини 4 статті 82 ЦПК України, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2022 року у справі № 127/19055/22, яке набрало законної сили 05 листопада 2022 року (а. с. 37-38).

Згідно довідки, виданої 29 лютого 2024 року ОСББ «Чайка» (м. Вінниця вул. Гетьмана Мазепи, буд. 8А) ОСОБА_1 за її місцем проживання АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї (зареєстрованих) входять: ОСОБА_5 власник (не зареєстрована і не проживає), ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_3 внук, ОСОБА_4 внук (а. с. 7).

Рішенням Вінницького міського суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 127/19055/22 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менша 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29 серпня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а. с. 37-38).

Для виконання рішення суду від 05 листопада 2022 року Вінницьким міським судом виданий виконавчий лист у справі № 127/ 19055/22, який знаходиться на виконанні у Погребищенському відділі державної виконавчої служби у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а. с. 8).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах ВП № 70561069, наданого Погребищенським відділом ДВС від 15 лютого 2024 року за № 3035/4, заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 станом на 31 січня 2024 року становить 6156,25 грн. (а. с. 8-9).

Відповідач ОСОБА_2 в підтвердження того, що він не працює надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом 15 травня 2024 року, відповідно до яких інформація щодо таких джерел відсутня (а. с. 39).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах ВП № 70561069, наданого Погребищенським відділом ДВС, заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 станом на 30 квітня 2024 року становить 0 грн., переплата 2850,60 грн. (а. с. 40-41).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав на те, що наведене позивачем у позові щодо недостатності для задоволення потреб дітей та, що при ухваленні попереднього рішення вона вважала, що аліменти будуть стягуватися по 1/4 частці на кожну дитину, не є підставами для збільшення розміру аліментів, згідно положень статті 192 СК України. Зазначена позивачем зміна матеріального стану відповідача, не доведена нею доказами, які б свідчили про зміну майнового стану сторін і таких обставин судом не встановлено та позивач щодо цього доказів не надала, будь-яких заяв і клопотань не подавала, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Із таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України передбачена рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини.

При визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, за змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального стану платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, що є самостійною підставою для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів - і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

З огляду на викладене істотними і такими, що заслуговують на увагу та впливають на вирішення спору у справі з ухваленням законного рішення, є доводи апеляційної скарги в тому, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а тому встановлений попереднім рішенням суду розмір аліментів в 1/8 частині на кожну дитину, явно не є достатньою сумою для задоволення потреб дітей, майже вдвічі менший прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не відповідає рівню сьогоднішніх цін на товари першої необхідності для дітей.

Отже вимоги позивача про збільшення розміру аліментів на утримання двох малолітніх дітей є обґрунтованими.

Вирішуючи питання про розмір збільшуваних аліментів, колегія суддів враховує передусім інтереси дітей, їх право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності, стан здоров`я дітей; враховує матеріальний стан відповідача, його сімейний стан, зокрема, що у нього на утриманні крім їх спільних із позивачем дітей нікого іншого із числа непрацездатних осіб немає; рівність обов`язку обох батьків щодо утримання дітей, а також враховується розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» з 01 січня 2024 року становив 3196,00 грн.

Тому вимоги позивача про збільшення розміру аліментів до 1/4 частки на кожну дитину, підлягають частковому задоволенню, а саме до присудження на користь позивача на утримання двох малолітніх дітей аліментів у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до підпунктів «б» і «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції слід зазначити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).

Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною шостою цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При подачі апеляційної скарги позивач просила вирішити питання щодо розподілу судових витрат, зокрема стягнути на її користь з відповідача витрати на правничу допомогу. При цьому до апеляційної скарги вона надала: договір про надання правничої допомоги від 01 березня 2024 року, укладений між адвокатом Кіцулою В. І. та клієнтом ОСОБА_1 , згідно пункту 4.2 якого гонорар адвоката при закінченні розгляду у справі у конкретній стадії процесу розраховується з розрахунку вартості витрат на правничу допомогу, який залежить від кількості затрачених годин роботи помноженої на суму, що становить 40 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день надання правничої допомоги (а. с. 87-89); квитанцію до прибуткового касового ордеру № б/н від 01 березня 2024 року, згідно якої адвокатом Кіцулою В. І. отримано від ОСОБА_1 за надання правничої допомоги у справі про збільшення розміру аліментів гонорар в сумі 5000,00 грн. (аванс) (а. с. 90); розрахунок суми гонорару за надану правову/правничу допомогу адвокатом Кіцулою В. І. клієнту ОСОБА_1 на загальну суму 12 000,00 грн. (а. с. 91). Також в матеріалах справи є ордер серії АВ № 1124559 від 19 квітня 2024 року на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Кіцулою В. І. у Погребищенському районному суді Вінницької області (а. с. 20).

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідачем не подано.

Апеляційний суд з урахуванням вимог цивільного процесуального закону щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, зваживши на складність справи, предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсяг заяв по суті справи та інших процесуальних документів, що були подані адвокатом у справі, кількість витраченого часу на участь у судовому засіданні 1 год 16 хв, а не 4 години, як зазначено у розрахунку (а. с. 91), а також з урахуванням принципів розумності і справедливості, вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. 141, 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 13 вересня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, задовольнити частково.

Стягувати з відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: м. Іллінці Іллінецького району Вінницької області, РНОКПП, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

З дня набрання рішенням законної сили припинити стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2022 року по справі № 127/19055/22 про стягнення аліментів, та виконавчий лист повернути до суду після завершення виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіВ. В. Сопрун
Т. М. Шемета

Повний текст судового рішення складено 27 листопада 2024 року