Справа № 167/280/24 Головуючий у 1 інстанції: Шептицька Н. В.
Провадження № 22-ц/802/747/24 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Ганжа М. І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Доросинівської сільської ради Луцького району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 подану її представником ОСОБА_1 на ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 12 червня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В

У березні 2024 року позивач ОСОБА_2 звернулась з позовом до Доросинівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 12 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі представник позивача позивач просить ухвалу скасувати у зв`язку з порушенням норм процесуального права, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою внаслідок порушення судом норм процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Інші учасники справи не скористались правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Перевіряючи законність ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню з таких підстав.

Ухвалою головуючого судді від 13.03.2024 позовна заява позивача ОСОБА_2 прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, витребувані письмові документи, призначено підготовче засідання (ас 27-28).

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 05.04.2024 року, підготовче засідання відкладено на 24.04.2024, явку позивача в підготовче засідання визнано обов`язковою (ас 57-58).

В підготовчому засіданні 24.04.2024 року оголошено перерву на 10.05.2024 року, надано можливість стороні позивача подати додаткові письмові докази.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 10.05.2024 залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 ; зобов`язано сторону позивача направити до 17.05.2024 включно копію позовної заяви та доданих до неї документів ОСОБА_3 ; закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду на 03.06.2024 (ас 81-83).

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 03.06.2024 року розгляд справи відкладено на 12.06.2024 за клопотанням представника позивача, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України (ас 103-104).

12.06.2024 представник позивача подав суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю, як представника, 12.06.2024 у розгляді цивільної справи № 157/520/24 Камінь-Каширським районним судом Волинської області на 14 год 40 хв (ас 115-116).

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 12 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивач і її представник повторно не з`явилися у судове засідання, із заявою про розгляд справи у їх відсутності не зверталися. Про день, час та місце судових засідань повідомлені в установленому законом порядку.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина п`ята статті 223 ЦПК України, зокрема, передбачає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та її представник повідомлялися про дату, час та місце судового засідання. Так 03.06.2024 розгляд справи відкладено на 12.06.2024 за клопотанням представника позивача. Про дату час та місце наступного судового засідання представнику позивача надіслано повідомлення на електрону адресу. У заяві про відкладення розгляду справи представник позивач підтвердив свою обізнаність про призначення чергового судового засідання на 12.06.2024.

Зазначені обставини представником позивача не заперечуються.

Разом з тим, представник позивач стверджує про відсутність підстав для залишення позову без розгляду саме з посиланням на поважність причин неявки у судове засідання. Однак такі доводи не спростовують висновків суду першої інстанці.

Зокрема, підставою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої ст.257 ЦПК України, є саме повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

Процесуальний закон не містить вимог про необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Отже, зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Тож, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати такий позов без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише факт належного повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторний характер неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Зазначений висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі №369/12104/20.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, результати системного аналізу вищевказаних п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України та положень ст.223 цього Кодексу свідчать про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне, тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов`язано з дією принципу цивільного судочинства диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, суд може залишити позовну заяву без розгляду в разі повторної (другої підряд) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, незважаючи на причини неявки в судове засідання.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі №756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі №569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі №752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі №310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі №760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі №522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі №295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі №612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі №522/22303/14-ц, від 21 вересня 2020 року у справі №658/1141/18 та від 11 березня 2021 року у справі №558/9/18.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на доведеність факту повторної неявки представник позивача в судові засідання, призначені на 03.06.2024 та 12.06.2024, про які він був повідомлений належним чином, беручи до уваги те, що від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про залишення позовної заяви заява позивача ОСОБА_2 з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про залишення позову без розгляду.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення такої заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо залишення позову без розгляду, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала районного суду без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 подану її представником ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 12 червня 2024 року в даній залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді: