УХВАЛА

26 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 201/6713/21

провадження № 61-14684 ск 24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання недійсним правочину, виключення відомостей про батька з актових записів про народження та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

1. 04 листопада 2024 року до Верховного Суду, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року у справі № 201/6713/21 (зареєстрована в автоматизованій системі діловодства за вх. № 34755/0/220-24 від 04 листопада 2024 року), у якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

2. Разом із цим Верховним Судом встановлено, що ОСОБА_2 , як представником ОСОБА_1 , 04 листопада 2024 року, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», надіслав до Верховного Суду аналогічну за змістом касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року у цій справ, яка була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства за вх. № 34757/0/220-24 від 04 листопада 2024 року.

3. Проте, процесуальним законом не передбачена можливість одночасного подання учасником справи кількох касаційних скарг на одні і ті ж самі судові рішення.

4. Частиною першою статті 44 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

5. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями (частина друга статті 44 ЦПК України).

6. За змістом зазначеної частини цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами не є вичерпним.

7. Також частинами третьою та четвертою статті 44 ЦПК України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

8. Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства (частина перша статті 143 ЦПК України).

9. Таким чином, оскільки повторне подання ОСОБА_2 касаційної скарги на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року у справі № 201/6713/21 суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства, а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, Верховний Суд дійшов висновку про повернення зазначеної касаційної скарги заявнику.

Керуючись статтями 2, 44, 143, 260, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

1. Повернути повторно поданукасаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання недійсним правочину, виключення відомостей про батька з актових записів про народження та визнання права власності на нерухоме майно.

2. Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Пророк