ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
справа №619/5128/23
провадження №22-з/818/238/24
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.
учасники справи:
відповідачі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків цивільну справу за заявою представника ОСОБА_2 - адвоката Мойсюка Андрія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та земельних ділянок в порядку спадкування за законом,
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18 червня 2024 року відмовлено у позові ОСОБА_1 . Заходи забезпечення позову, що застосовані відповідно до ухвали суду від 23.10.2023 року, якою заборонено видавати нотаріусам свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельних ділянок загальною площею 7,5154 га в межах згідно з планом (ділянка 298.1 площею 5,1149 га кадастровий номер :00:000:0296 та ділянка 298.2 площею 2,4020 га кадастровий номер :00:000:0297), які розташовані на території Вільшанської селищної ради ТОВ «Вільне», 298 - скасовано.

Додатковим рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 09 липня 2024 року заяву представника відповідачки адвоката Мойсюка Андрія Миколайовича задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн.

Не погодившись з рішенням і з додатковим рішення суду першої інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Мироненко Світлана Миколаївна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення суду першої інстанції та ухвалити нові, якими позовні вимоги задовольнити, в задоволенні судових витрат на правову допомогу відмовити.

Постановою Харківського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мироненко Світлани Миколаївни залишено без задоволення. Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 червня 2024 року та додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09 липня 2024 року залишено без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому 23.09.2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Мойсюк Андрій Миколайович просив стягнути на користь відповідачки витрати на правову допомогу в сумі 20 000,00 грн.

07 жовтня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Мойсюк Андрій Миколайович подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення судових витрат в розмірі 20 000 грн.

Заперечень проти заявлених витрат на правничу допомогу не надходило.

Обговоривши доводи заяви, судова колегія вважає, що заява представника ОСОБА_2 - адвоката Мойсюка Андрія Миколайовичапідлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3ст. 246 ЦПК України).

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Судом встановлено, що 18 листопада 2023 року між ОСОБА_2 та адвокатом Мойсюком А.М. укладений договір про надання професійної правничої допомоги № б/н.

Відповідно до п.2 додаткової угоди до Договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 18.11.2023 року вартість зазначених у п.1 вказаної угоди послуг становить 20 000 грн фіксовано і не залежить від об`єму роботи, кількості аркушів, годин роботи Адвоката на стадії апеляційного провадження.

Відповідно до акту виконаних робіт до договору про надання професійної правничої допомоги від 18.11.2023 року та Додаткової угоди від 29.08.2024 року, який складено 07.10.2024 року вбачається, що адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу у справі № 619/5128/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 червня 2024 року та на додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09 липня 2024 року, сплативши за це у повному обсязі

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 відмовлено, витрати на правову допомогу, понесені ОСОБА_2 у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, підлягають відшкодуванню.

Заяви про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не надходило.

Судова колегія вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн, що в повній мірі відповідає критерію розумності та виваженості та узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 04.09.2024 року по справі 644/8389/16-ц.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заява представника ОСОБА_2 - адвоката Мойсюка Андрія Миколайовичапро ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.133,137,141,246,270 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Мойсюка Андрія Миколайовичапро ухвалення додаткового рішення -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний тест постанови складено 22.10.2024 року.