Справа №295/7460/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

за участі секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №00-4722656 від 11.10.2021 в розмірі 14 184,60 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11.10.2021 між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №00-4722656, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 7 050,00 грн., в свою чергу відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. ТОВ «Качай гроші» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними кредитним договором. У подальшому 22.02.2022 між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» було укладено договір факторингу №22022022, відповідно до умов якого відбулося відступлення права грошової вимоги, у тому числі за кредитним договором №00-4722656 від 11.10.2021, що укладений між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем. У порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконав, кредит у повному обсязі не погасив та проценти за користування кредитом не сплатив, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість в розмірі 14 184,6 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 7 050,00 грн., заборгованість за відсотками 7 134,60 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 03.06.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

01.07.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову та стигнути з позивача на користь ОСОБА_1 6 000 грн. витрат на правничу допомогу. В обґрунтування своїх заперечень представник зазначив, що згідно п.1.3 кредитного договору строк користування кредитом встановлено 10 днів. Відповідно до паспорту споживчого кредиту загальна вартість кредиту в частині відсотків становить 705 грн. Разом з тим, заборгованість за відсотками, яку просить стягнути позивач становить 7 134,60, що вказує на те, що відсотки нараховувалися поза межами строку кредитування. При цьому позичальником не вчинялися дії щодо продовження строку дії кредитного договору (а.с. 61-62).

У судове засідання представник позивача не з`явилася, просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, адвокат Гуменюк О.В. подав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, позовні вимоги не визнає з підстав зазначених у відзиві.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.10.2021 між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №00-4722656, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 7 050,00 грн., строком на 10 днів, із терміном повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 21.10.2021 або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту в порядку, передбаченому п.п. 1.3.1 1.3.3 договору (а.с. 28-30).

Стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується: з першого дня отримання кредиту, але не більше ніж до 90 (дев`яностого) дня прострочення і застосовується відповідно до умов п.6.3 договору (п.1.4. кредитного договору).

Відповідно до п 2.1, 2.2 кредитного договору для отримання кредиту, позичальник має зареєструватися на сайті та мати доступ до особистого кабінету. Для проходження реєстрації позичальник має пройти процедури ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку в сумі 7 050 грн. на картку позичальника № НОМЕР_1 , емітовану банком України.

На виконання умов договору 11.10.2021 відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 7 050,00 гривень шляхом перерахунку на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що підтверджується додатком до інформаційної довідки (а.с. 34).

З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2022 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №22022022, за умовами якого до останнього перейшло за плату право грошової вимоги за укладеними кредитними договорами, у тому числі й до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №00-4722656 від 11.10.2021 (а.с. 37-39).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до вищевказаного договору, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 14 184,60 грн., з яких 7 050 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7 134, 60 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 40).

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у зазначеному в попередньому абзаці розмірі.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписи частин 1, 3 статті 509 ЦК України передбачають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8, 12 ст. 11 даного Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону № 675-VIII визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію").

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що ОСОБА_1 не виконав в повному обсязі передбачених кредитним договором обов`язків по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, що у свою чергу відповідно до закону та умов договору порушило права ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як набувача права вимоги до цього боржника на підставі договору факторингу №22022022 від 22.02.2022, заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 050,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне.

За положеннями пункту 1.3 кредитного договору від 11.10.2021 №00-4722656 строк дії кредиту 10 днів. Позичальник зобов`язався повернути кредит 21.10.2021 або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому п.п1.3.1-1.3.3 цього договору.

Процентна ставка за користування коштами кредиту 1,00% в день (п.1.4 кредитного договору). Тип процентної ставки фіксована. Тобто, розмір процентів у день становить 70,50 грн., що за 10 днів складає 705 грн.

Як вбачається зі змісту договору сторони погодили, що строк дії кредиту становить 10 днів. При цьому, строк дії кредиту вважається автоматично продовженим на кількість днів, зазначених в п.1.3 договору, у випадку, якщо по день повернення кредиту (включно) позичальник здійснив оплату заборгованості по договору на суму не менше суми процентів, що розраховані виходячи з кількості днів, що встановлені в п.1.3 договору та передували (поспіль) дню поверненню кредиту (включно). У випадку, якщо строк дії кредиту закінчився та не відбулася його чергова пролонгація, строк дії кредиту автоматично продовжується, на кількість днів, зазначених в п.1.3. цього договору в дату здійснення позичальником оплати в повному обсязі заборгованості за процентами, що передбачені цим договором та сплати неустойки (пені та штрафу) в залежності від кількості днів прострочення сплати суми кредиту та відсотків за користування кредитом. (п.1.3, 1.3.1, 1.3.2 кредитного договору).

Також у п.п.1.4.1 пункту 1.4 кредитного договору сторони вирішили, що нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою здійснюється з 1-го дня отримання кредиту, але не більше ніж до 90 дня прострочення і застосовується відповідно до умов п.6.3 договору. За умовами п.6.3 кредитного договору в разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань за договором: протягом пільгового періоду, а саме: з першого по третій день прострочення виконання зобов`язань позичальника, нарахування процентів не здійснюється; з четвертого дня прострочення заборгованості кредитор визнає заборгованість за кредитом проблемною, розпочинає роботу з стягнення заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється з першого дня отримання кредиту, але не більше ніж до 90 дня прострочення (відповідно до п.1.4 та п.п.1.4.1-1.4.2 договору).

З доданого до позову детального розрахунку заборгованості слідує, що відповідачем внесено платіж на погашення кредиту 24.10.2021 року, тобто поза десятиденним строком дії кредиту (а.с. 35).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, за погоджених сторонами умов договору, відсутності у матеріалах справи доказів пролонгації строку кредитування, кредитор мав право нараховувати відсотки за договором лише 10 днів. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають проценти, нараховані за період строку дії кредиту у сумі 705,00 грн.

У свою чергу, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги не може вважатися належним доказом наявності заборгованості у зазначеному в позові розмірі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив врахувати понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 6 000 грн., котрі просить стягнути із позивача. В обґрунтування даної вимоги до відзиву були долучені ордер на надання правничої (правової) допомоги, договір №95 про надання правової допомоги від 26.06.2024 із розрахунком до договору, що містить детальний опис робіт (наданих послуг), а також квитанцію до прибуткового касового ордеру. Зі змісту розрахунку до договору про надання правової допомоги №95 від 26.06.2024 слідує, що адвокатом Гуменюком О.В., який представляє інтереси відповідача ОСОБА_1 , надано наступні послуги (виконані роботи): 2 000 грн. надання усної консультації із вивченням документів, 3 000 грн. складання процесуальних документів, 1 000 грн. представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частина перша та друга статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

Представником позивача клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не заявлялось.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Розглядаючи питання розподілу судових витрат суд враховує, що вказана справа є справою незначної складності (малозначною), її розгляд проводився в порядку спрощеного позовного провадження.

Виходячи з конкретних обставин справи, зокрема ціни позову, обсягу виконаної адвокатами роботи, витраченого часу, порядку розгляду справи в спрощеному провадженні, ураховуючи засади співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд вважає, що зазначені адвокатом Гуменюком О.В. витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. є реальними, обґрунтованими та не суперечать критерію розумності розміру таких витрат. Суд не враховує при розподілі судових витрат витрати відповідача на правничу допомогу в сумі 1 000 грн., пов`язані із представництвом інтересів клієнта в суді першої інстанції, оскільки представник ОСОБА_1 безпосередньої участі в судовому засіданні не брав, а направив заяву до суду про розгляд справи без участі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 324,37 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Отже, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2 266,40 грн. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пропорційно до суми 6 429,60 грн., у стягненні якої з відповідача відмовлено, та зважаючи на підтвердження витрат на правничу допомогу в сумі 5 000 грн.).

Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З огляду на викладене та враховуючи норму ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 942,03 грн. витрат на правничу допомогу (2 266,40 1 324,37).

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 2-5, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №00-4722656 від 11.10.2021 в сумі 7 755,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 942,03 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28; .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя