Справа № 643/4384/17
Провадження № 2/643/308/24
УХВАЛА

04.07.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Паньшиної О.С.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача-1: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

до 1. ОСОБА_3

2. ОСОБА_4

3. ОСОБА_5

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Салига Наталія Анатоліївна

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі позивач, Банк) звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач-1), ОСОБА_4 (далі відповідач-2), відповідно до якого просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку літ. «Д-2» з надвірними будівлями загальною площею 160,4 м.кв., житловою площею 73,2 м.кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салига Н.А. 06.07.2016 року за № 1093.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 28.12.2007 року між Банком та відповідачем-1 було укладено кредитний договір, в забезпечення виконання якого 10.12.2008 року було укладено іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є житловий будинок літ. «Д-2» з надвірними будівлями загальною площею 160,4 м.кв., житловою площею 73,2 м.кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . При цьому, в день укладення договору іпотеки приватним нотаріусом було зареєстровано заборону на відчуження майна. Однак всупереч умов іпотечного договору, яким встановлено заборону на відчуження відповідачем-1 іпотечного майна, відповідач-1 уклав оспорюваний правочин. Таким чином, в момент укладення договору купівлі-продажу не були додержані вимоги, встановлені ст. 9 Закону України «Про іпотеку» та ст. 586 ЦК України, у зв`язку з чим позивач просить суд визнати його недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України.

У подальшому, позивач звернувся до суду з уточненою позовною заявою, відповідно до змісту якої просить суд:

-визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку літ. «Д-2» з надвірними будівлями, загальною площею 160,4 кв.м., житловою площею 73,2 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салига Наталією Анатоліївною 06.07.2016 за реєстровим №1093;

-скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 30346704 від 06.07.2016 вчинений в 18:06:49, що прийняте приватним нотаріусом Салига Наталією Анатоліївною, Харківського міського нотаріального округу, Харківської області, про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, літ. «Д-2» з надвірними будівлями з реєстраційним номером АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :04:004:0001, за Суб`єктом ОСОБА_6 , податковий номер ;

-скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 30346884 від 06.07.2016 вчинений в 18:19:01, що прийняте приватним нотаріусом Салига Наталією Анатоліївною, Харківського міського нотаріального округу, Харківської області, про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :04:004:0001, 0,0549 га для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарський будівль і споруд (присадибна ділянка), адреса АДРЕСА_1 , за Словінською ОСОБА_7 , податковий номер .

У підготовчому засіданні представник позивача просив суд прийняти уточнену позовну заяву до розгляду та розглядати позовні вимоги в редакції, яка викладена у цій заяві.

Представник відповідача-1 у підготовчому засіданні заперечував проти прийняття судом до розгляду уточненої позовної заяви, оскільки всупереч вимог ст. 49 ЦПК України позивач змінив одночасно як підставу, так і предмет позову.

Розглянувши уточнену позовну заяву, суд зазначає наступне.

Пунктами 1, 2 ч. 2, ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів - предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже, зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки в такому разі фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Водночас, при врахуванні цього слід з`ясовувати чи входять наведені позивачем нові обставини до предмета доказування за первісними вимогами позову або ці обставини є обґрунтуванням нових чи додаткових позовних вимог у заяві про зміну предмета позову, у тому числі у поєднанні зі зміною чи розширенням кола відповідачів, що може свідчити про подання позивачем у такий спосіб нового позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема, у статті 16 ЦК України, статті 20 ГК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Заяву позивача про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісною підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Дослідивши уточнену позовну заяву суд зазначає, що фактично за своїм змістом вона є заявою про зміну підстав позову.

Доповнення позовної заяви вимогами про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не є зміною предмета позову.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (абз. 2 ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Отже, вимоги позивача про скасування рішень про державну реєстрацію права власності за іншою особою є похідними від визнання недійсним договору купівлі-продажу і в даному конкретному випадку додаткове заявлення позивачем цих вимог не є зміною предмета позову.

За таких обставин, суд приймає до розгляду уточнену позовну заяву позивача, яка фактично за своїм змістом є заявою про зміну підстав позову, у зв`язку з чим справа розглядається в редакції означеної заяви.

Крім того, представником позивача подано до суду клопотання про витребування додаткових доказів та зупинення провадження у справі.

Обґрунтовуючи подане клопотання позивач посилається на те, що поданий Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» позов може бути задоволений лише у разі надання до суду доказів недобросовісності власника (докази недобросовісності інших осіб, які є сторонами угод по відчуженню об`єкта). Наведене зумовлено висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними в постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17, серед яких зокрема: за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню; при вирішенні таких спорів необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в державному реєстрі відомостей про обтяження. З метою вирішення питання щодо можливої причетності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, наявності чи відсутності обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувачів майна, необхідно отримати інформацію щодо встановлення вищевказаних осіб причетних до діяння ОСОБА_3 за обставин викладених в обвинувальному акті стосовно неї та про проведені слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, зокрема допити осіб, тимчасові доступи да речей та документів, проведені експертизи. Позивач не може самостійно отримати інформацію щодо можливої причетності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 до вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, та до матеріалів що виділені в окреме провадження стосовно вищевказаних осіб. 12.12.2023 року представником АТ «Укрексімбанк», направлено запит до Салтівської окружної прокуратури міста Харкова з проханням надати наступну інформацію: 1. Надати Копію постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 15.01.2019 року; 2. Повідомити інформацію про виділене кримінальне провадження (статус, реєстраційний номер у ЄРДР, орган досудового розслідування, чи прийнято рішення у порядку ст.283 КПК України), зокрема за яким фактом здійснюється досудове розслідування, та надати витяг з ЄРДР щодо виділеного кримінального провадження; 3. Повідомити чи встановлено осіб причетних до діяння вчиненого ОСОБА_3 за обставин викладених в обвинувальному акті стосовно неї та про проведенні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, зокрема допити осіб, тимчасові доступи да речей та документів, проведені експертизи тощо. Наразі на адресу представника позивача не надходила відповідь на цей запит.

За таких обставин, представник позивача просить суд витребувати інформацію від Салтівської окружної прокуратури міста Харкова щодо можливої причетності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 до вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, та інформацію щодо матеріалів, які виділені в окреме провадження стосовно вищевказаних осіб, а саме: надати копію постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 15.01.2019 року; повідомити інформацію про виділене кримінальне провадження (статус, реєстраційний номер у ЄРДР, орган досудового розслідування, чи прийнято рішення у порядку ст.283 КПК України), зокрема за яким фактом здійснюється досудове розслідування, та надати витяг з ЄРДР щодо виділеного кримінального провадження; повідомити чи встановлено осіб причетних до діяння вчиненого ОСОБА_3 за обставин викладених в обвинувальному акті стосовно неї та про проведенні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, зокрема допити осіб, тимчасові доступи да речей та документів, проведені експертизи тощо. У разі якщо Салтівська окружна прокуратура міста Харкова надасть інформацію що кримінальна справа, яка виділена в окреме провадження стосовно можливої причетності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 до вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення не завершена, представник позивача просить суд зупинити розгляд справи № 643/4384/17 до винесення вироку у кримінальній справі у відношенні вищевказаних осіб.

Розглянувши подане представником позивача клопотання, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (ч. 2 ст. 84 ЦПК України).

Водночас, дослідивши зміст клопотання представника позивача суд дійшов висновку, що у ньому не наведено жодних обставин, які можуть підтвердити ці докази і які входять до предмету доказування у справі за даним позовом Банку про визнання недійсним укладеного між відповідачем-2 та відповідачем-3 договору купівлі-продажу.

При цьому суд зазначає, що в силу приписів ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що відображена у постанові від 20 грудня 2023 року (справа № 761/9837/22) зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Тлумачення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов: 1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі; 2) пов`язаність справ - пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2022 року (справа № 357/10397/19) вказано, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у конкретній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Водночас, представником позивача не наведено жодного обґрунтування, які саме обставини можуть бути встановлені при здійсненні досудового розслідування у виділеному кримінальному провадженні, які неможливо встановити при розгляді цього позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Судом також не встановлено жодних обставин, які б унеможливлювали розгляд цієї справи до ухвалення вироку у виділеному кримінальному провадженні.

При цьому суд враховує, що зупинення провадження у справі не повинне призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є перешкодами ч. 1 ст. 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 8 листопада 2005 року в справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року в справі «Краснощокова проти України»).

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданого представником позивача клопотання про витребування доказів у справі та зупинення провадження у справі.

Також, представником позивача подано до суду клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_8 .

Розглянувши вищевказане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Слід зазначити, що метою участі третіх осіб у справі є обстоювання ними власних прав і законних інтересів, на які може справити вплив рішення чи ухвала суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виступає в процесі на боці тієї сторони, з якою в неї існують певні правові відносини.

Залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, до участі у справі вирішується судом з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес до даної справи.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з`ясовувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі (ч. 5 ст. 53 ЦПК України).

У даному випадку, оскільки рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_8 , суд вважає за необхідне залучити її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи належних достатніх доказів для закриття підготовчого провадження і переходу до розгляду справи по суті, а також з метою дотримання процесуальних прав сторін, рівності сторін перед законом і судом, змагальності, дотримання принципів диспозитивності та пропорційності, закріплених положеннями статей 7, 13-15 ЦПК України та виконання завдань підготовчого провадження, суд вважає за необхідне відкласти підготовче засідання.

Керуючись ст. ст. 49, 53, 84, 198, 260 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти до розгляду заяву представника позивача ОСОБА_1 про зміну підстав позову.

2. Клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів у справи та зупинення провадження у справі залишити без задоволення.

3. Відкласти підготовче засідання на 18.09.2024 року о 09:00 год. Підготовче засідання відбудеться у приміщенні Московського районного суду м. Харкова (м. Харків, пр. Ювілейний, буд. 38-Є, каб. 48).

4. На підставі ст. 53 ЦПК України залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) (далі третя особа-2).

5. Явку учасників справи у підготовче засідання визнати обов`язковою.

6. Встановити відповідачам строк до 15.08.2024 року для подання до суду відзиву на позовну заяву з урахуванням заяви про зміну підстав позову, оформленого відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, а також всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову з урахуванням заяви про зміну підстав позову; забезпечити надіслання (надання) іншим учасникам справи копії відзиву та доданих до нього документів одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

7. Попередити відповідачів, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України. При цьому, якщо докази не можуть бути подані разом з відзивом з об`єктивних причин, відповідачі повинні про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. ч. 3, 4 ст. 83 ЦПК України).

8. Встановити позивачу строк - 5 днів з дня отримання відзиву на позов з урахуванням заяви про зміну підстав позову (якщо такий буде поданий) - для подання суду: відповіді на відзив на позов в порядку ст. 179 ЦПК України, а також доказів направлення відповіді на відзив іншим учасникам справи.

9. Встановити відповідачам строк - 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду (якщо такі будуть): заперечень на відповідь на відзив та доказів направлення заперечень на відповідь на відзив іншим учасникам справи.

10. Встановити третій особі-2 строк до 16.09.2024 року для подання письмових пояснень з викладенням своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову, з наданням доказів їх направлення іншим учасникам справи.

11. Звернути увагу сторін на положення ст. ст. 81, 83, 84 ЦПК України щодо порядку подання доказів, наслідків неподання їх та доказів їх направлення іншим учасникам справи, а також щодо порядку витребування доказів.

12. Попередити сторін, що відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

13. Роз`яснити сторонам, що копії письмових та електронних доказів, які подаються, повинні бути оформлені у відповідності до вимог ст. ст. 95, 100 ЦПК України.

14. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

15. Сторони можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://ms.hr.court.gov.ua/sud2027/.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.07.2024 року.

Суддя Н.В. Новіченко