ПОСТАНОВА

Іменем України

19 липня 2024 року м. Кропивницький

справа № 393/12/24

провадження № 22-ц/4809/1063/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_2 , на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2024 року у складі судді Добрострой О. С. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути на свою користь аліменти на період навчання в розмірі частини всіх видів заробітку, починаючи з дня подачі заяви.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 з 30 липня 2023 року вступив на навчання до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» та є студентом першого курсу денної форми навчання з терміном навчання по лютий 2029 року.

ОСОБА_2 є батьком позивача та має можливість надавати йому матеріальну допомогу на період навчання, так як він служить в Збройних силах України, а тому позивач звернувся до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно, аліменти на його утримання як повнолітнього сина, що продовжує навчання, у розмірі 1/10 частини від заробітку (доходу), починаючи з 11.01.2024 і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач є повнолітнім, навчається на 1-курсі в інституті, знаходиться на повному державному забезпеченні та у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги.

Мати ОСОБА_1 надає останньому матеріальну допомогу, у зв`язку з продовженням ним навчання.

Відповідач, який є батьком позивача, є особою працездатного віку, проходить службу у Збройних силах України, отримує регулярний дохід є платником аліментів за чотирма рішеннями суду.

Аналізуючи викладене, враховуючи вимоги розумності та справедливості та те, що обов`язок утримання повнолітніх дітей на період їх навчання покладено на обох батьків, матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, суд першої інстанції вважав, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_2 , просить скасувати рішення Новгродківського районного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Встановивши, що позивач перебуває на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, отримуючи при цьому дохід у вигляді грошового забезпечення та інші нарахування, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 не довів існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі ст. 199 СК України, не надав будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у нього потреби у матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням.

Крім того, відповідач звертає увагу на погіршення його стану здоров`я, а саме хронічні захворювання, які він отримав під час безпосередньої участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 Батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_4

30 липня 2023 року ОСОБА_1 вступив до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» та по теперішній час є курсантом денної форми навчання з терміном навчання по лютий 2029 року, знаходиться на повному державному забезпеченні.

Загальна сума доходу позивача за період з 01 вересня 2023 року по 29 лютого 2024 року становить 18 011,61 грн (грошове забезпечення та інші нарахування).

ОСОБА_1 перебуває на державному забезпеченні (проживання, харчування, речі) та під час навчання забезпечується підручниками і навчальними посібниками.

Відповідач є військовослужбовцем та проходить службу у лавах Збройних сил України, є платником аліментів за чотирма виконавчими документами.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є повнолітнім, навчається на 1-курсі в інституті, знаходиться на повному державному забезпеченні та у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є батьком позивача, є особою працездатного віку, проходить службу у Збройних силах України, отримує регулярний дохід є платником аліментів за чотирма рішеннями суду.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) коженмає право на справедливий і публічнийрозглядйогосправиупродовжрозумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

В силу положень частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на правівласності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самімають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітнюдитину).

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина, в тому числі яка продовжує навчання.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справідоказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Новгородківського районного управління юстиції Кіровоградської області, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а. с. 2).

Згідно копії довідки Інституту Військово-Морських Сил Національного Університету «Одеська морська акаждемія» від 28 серпня 2023 року № 1056/4460/86/422 ОСОБА_1 є курсантом 1-го курсу денної форми навчання Інституту Військово-Морських Сил Національного Університету «Одеська морська академія», зарахований наказом ректора Інституту Військово-Морських Сил Національного Університету «Одеська морська акаждемія» № 1110 від 30.07.2023. Знаходиться на повному державному забезпеченні. Закінчує навчання у лютому 2029 року (а. с. 3).

Відповідно до копій довідок Інституту Військово-Морських Сил Національного Університету «Одеська морська акаждемія» студент першого курсу ОСОБА_1 знаходиться на повному грошовому, продовольчому та речовому забезпеченні, має тимчасове місце розміщення (проживання) та забезпечується під час навчання підручниками та навчальними посібниками (а. с. 29-33).

Даних про те, що ОСОБА_1 несе витрати пов`язані з його навчанням, матеріали справи не містять.

З наведеного вбачається, що позивач перебуває на повному утриманні за рахунок державних коштів на видах забезпечення за курсантськими нормами, таких як: грошове, продовольче, речове та житлове.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач не довів існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є його процесуальним обов`язком, не надав будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у нього потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо).

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61-350св17).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції надав неправильну оцінку наявним в матеріалах доказам та неправильно застосував норм матеріального права до спірних правовідносин, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на його утримання на період навчання.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_2 , підлягає задоволенню, а рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від11 квітня 2024 року скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору за подання позову, в порядку розподілу судових витрат сплачений ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 1 816,80 грн підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, відмовити.

Сплачений ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 80 коп, компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. І. Чельник