Справа № 508/992/24
Номер провадження 2-о/508/65/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року селище Миколаївка

Миколаївський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Банташ Д.С.,

за участю секретаря Мазарак Н.А.,

заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту смерті в порядку статті 317 ЦПК України, заінтересована особа: Березівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

встановив:

Заявниця звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій зазначає, що вона є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10 травня 2024 року під час виконання бойового завдання в районі н.п. Уманське Покровського району Донецької області ОСОБА_3 зник безвісті, з приводу чого було призначене службове розслідування на підставі наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 12 травня 2024 року № 204.

Здійснити державну реєстрацію смерті сина Заявниця не має можливості з причини відсутності підстав для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть.

Заявниця просить суд встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Стрюкове Миколаївського району Одеської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України, в/ч НОМЕР_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 поблизу населеного пункту Уманське, Покровського району, Донецької області під час проходження військової служби та ведення бойових дій внаслідок масованого обстрілу збройними силами російської федерації, у віці 32 роки.

Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 25.11.2024 року вищезазначену заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Визначено дату судового засідання: 26 листопада 2024 о 09.10 год.

Судом встановлено, що заявниця є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (актовий запис №9).

ОСОБА_3 був призваний на військову службу під час мобілізації відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року. Солдат запасу ОСОБА_3 призначено на посаду за штатом воєнного часу, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_4 Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_5 » водієм 2 гранатометного відділення гранатометного взводу відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 27 від 16.03.2022 року.

Відповідно до Витягу з Наказу №123 від 20.06.2022 року виданого командиром військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_3 увільнено та призначено на посаду водієм відділення снайперів роти вогневої підтримки, ВОС-790037А.

16.05.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000309 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, за тим фактом, що 15.05.2024 року зник безвісти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , при виконанні бойового завдання внаслідок мінометного обстрілу.

Відповідно до Витягу з Журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2023 року, згідно рапорту командира роти вогневої підтримки, 10 травня 2024 року близько 19.00 год. під час виконання бойового завдання в районі н.п. Уманське Покровського району Донецької області внаслідок штурмових дій противника та мінометно-артилерійського обстрілу ОСОБА_3 отримав важке поранення та безвісті зник, з приводу чого було призначене службове розслідування на підставі наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 12 травня 2024 року № 204.

Відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частинеі) № 134 від 13.05.2024 року, солдата ОСОБА_3 вважати зниклим безвісті під час виконання бойового завдання біля н.п. Уманське Покровського району Донецької області 10.05.2024 року.

Відповідно до витягу з наказу № 238 від 08 червня 2024 року «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 204 від 12.05.2024 року (з адміністративно-господарської діяльності)» внесені зміни щодо проведення службового розслідування за фактом зникнення водія відділення снайперів роти вогневої підтримки солдата ОСОБА_3 , так як зникнення безвісті військовослужбовців є окремими подіями та потребують окремого розслідування.

Під час проведення службового розслідування 17.05.2024 року отриманні пояснення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та пояснення від 20.05.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які пояснили, що 10 травня 2024 року в складі групи виконували завдання згідно бойового розпорядження № 1405 на позиціях східніше н.п. Уманське Очеретинської сільської громади Покровського району Донецької області. Зв`язку не було. Майже весь час по позиціях вівся мінометно-артилерійський обстріл. У 18-30 год. почався штурм, який тривав близько 30 хвилин, потім раптово перестали стріляти і знов почався артобстріл. Під час штурму солдату ОСОБА_6 перебило ноги і йому наклали турнікети. Через кілька годин ОСОБА_6 перестав розмовляти. Коли ОСОБА_5 оглянув ОСОБА_3 пульсу вже не було. О 04:00 год 11.05.2024 р. вийшли в бік позиції 2 ср 185 об. Молодшого сержанта ОСОБА_7 та солдата ОСОБА_6 залишили в бліндажі без ознак життя.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 167 від 11.06.2024 року «Про підсумки службового розслідування за фактом зникнення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 » встановлено, що солдат ОСОБА_3 , водій відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , 10 травня 2024 року зник безвісти в районі АДРЕСА_2 , під час виконання обов`язків військової служби та захисту Батьківщини, здійснення заходів із забезпеченням національної безпеки і оборони України, відсічі і стримувані збройної агресії російської федерації. Орієнтоване останнє місцеперебування тіла водія відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , відповідно до ескізу орієнтовного місця зникнення № 1,2 від 20.05.2024 року - DELTA (VGS 84 YX Google) Y=48/15364, Х=37.57113; Донецька область, Покровський район, район н.п. Уманське. Встановлення місцезнаходження зниклого безвісті солдата ОСОБА_3 неможливе в зв`язку з постійним мінометним та артилерійським обстрілом, вогневим контролем противника н.п. Уманське, щільністю вогню та значними руйнуваннями позицій.

За результатами службового розслідування складений висновок, що зникнення безвісти водія відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_3 , згідно з вимогами ч. 3 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" сталося під час проходження служби в Збройних Силах України, пов`язане з виконанням військового обов`язку військової служби в Збройних Силах України, та не пов`язано з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Загибель сталася під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області.

Згідно положеннями статті 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації підлягає, зокрема, смерть фізичної особи. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Смерть фізичної особи підлягає обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Норми пункту 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Положення ст. 317 ЦПК України передбачають особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України.

Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); оголошення фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості.

У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша-друга статті 318 ЦПК України).

З аналізу зазначених норм можна зробити висновок, що встановлення факту смерті особи на підставі ч. 8 ст. 315 ЦПК України можливе лише за наявності беззаперечних доказів встановлення обставини, які свідчать про смерть особи.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від оголошення особи померлою.

Відповідно до норм статті 46 ЦК фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня вирогідності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

З аналізу зазначених норм, суд робить висновок, що за наявності припущень про смерть фізичної особи, без достовірних доказів, які свідчать про факт смерті, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не встановлення факту смерті на підставі п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

У Постанові КЦС ВС від 31 травня 2023 року по справі №177/11/20 ВС погодився із судами попередніх інстанцій про задоволення заяви про оголошення особи померлою, вказавши, що особа пропала безвісті у серпні 2014 року під час виходу з оточення в районі оточення за обставин, що загрожували їй смертю.

У Постанові від 13 березня 2024 року у справі 204/7924/23 КЦС ВС зазначено про те, що за наявності припущень про смерть фізичної особи, у тому числі у зв`язку із воєнними діями, без достовірних доказів які свідчать про цей факт правильним буде звернення із заявою про оголошення особи судом померлою.

В даній справі заявниця прохаючи встановити факт смерті особи, посилається на норми ст. 315-317 ЦПК України, зокрема на п. 8 ч. 1 ст.315 ЦПК України. Разом із тим, з матеріалів справи вбачається про зникнення безвісті військовослужбовця ОСОБА_3 та відсутність беззаперечних доказів загибелі останнього.

Так, у наданих суду письмових доказах не наведено достовірних відомостей про смерть, військовослужбовця ОСОБА_3 , на теперішній час триває кримінальне провадження за ч.1 ст.115 КК України, яке не завершене вироком суду, що набрав законної сили, відомості про загибель ОСОБА_3 в матеріалах провадження відсутні.

За таких обставин суд вважає, що надані суду та досліджені докази у їх сукупності достовірно не свідчать про факт смерті ОСОБА_3 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, тобто свідчать про припущення загибелі останнього, а тому, підстави для задоволення заяви відсутні.

Разом з тим, за наявністі у заявниці вірогідного припущення про смерть її сина, остання не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом ОСОБА_3 померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України.

Окрім того положення ст. 309 ЦПК України передбачають наслідки появи фізичної особи, яку було оголошено померлою, зокрема, у вигляді скасування рішення суду яким особу, що пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель було оголошено померлою, що надає гарантії забезпечення прав зниклої безвісті особи у разі її появи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 258-259, 265, 317,319 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту смерті в порядку статті 317 ЦПК України, заінтересована особа: Березівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через суд першої інстанції до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 26.11.2024.

Суддя Дмитро БАНТАШ