права №390/1020/21 провадження № 2/403/53/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2024 року с-ще Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю.,
при секретарі судового засідання Руссу В.І.,
з участю:
представника позивача - адвоката Шевченко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з орендної плати та збитків,
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про місце, день і час розгляду справи повідомлявся у порядку, передбаченому ч.8 ст.128 ЦПК України, тому вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином (а.с.107, 112-113). Про причини неявки суд не повідомив. Представника для участі у судовому засіданні не направив. Відзиву на позовну заяву разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідач по справі ОСОБА_2 у встановлений судом строк на подав. Заяв та клопотань, в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду від відповідача по справі на дату проведення судового засідання також не надходило.
Відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності відповідача.
На виконання вимог п.п.2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, а також процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 02 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження (а.с.81-82).
Ухвалою суду від 21 листопада 2024 року, постановленою в порядку ч.5 ст.259 ЦПК України без виходу суду до нарадчої кімнати, визначено здійснювати заочний розгляд справи за наявності умов, передбачених ч.1 ст.28 ЦПК України (а.с.126).
Заслухавши пояснення представника позивача та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Судом встановлено, що 12 листопада 2020 року між позивачем по справі фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , як орендодавцем, та відповідачем по справі ОСОБА_2 , як орендарем, був укладений договір оренди кавового обладнання №12/11/20-1 (далі - договір №12/11/20-1, договір оренди), за змістом якого (пункти 1.1 та 1.2) орендодавець передав в тимчасове володіння та користування орендаря обладнання, визначене в Акті приймання-передачі кавового обладнання, який є невід`ємною частиною договору (а.с.18).
За змістом пунктів 2.2.3, 3.1 договору оренди орендар зобов`язується вносити щомісячну орендну плату за використання обладнання в розмірі 500,00 грн. (а.с.18 зворот).
Орендна плата здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця або готівкою не пізніше 5 днів з початку наступного календарного місяця (пункти 3.2, 3.4 договору оренди).
В межах виконання вказаного договірного зобов`язання зі сплати орендної плати відповідачем по справі ОСОБА_2 згідно рахунків на оплату №2548 від 12 листопада 2020 та №2549 від 12 листопада 2020 року здійснювалась сплата позивачу грошових коштів готівкою за листопад 2020 року (з 12 числа місяця) в сумі 300,00 грн. та за грудень 2020 року в сумі 500,00 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами №981 та №980 (а.с.21-22, 24-25).
Крім того, згідно заключної виписки про рух грошових коштів на поточному рахунку позивача за період з 05 березня 2021 року по 05 березня 2021 року вбачається здійснення відповідачем ОСОБА_2 платежу в сумі 500,00 грн. за оренду кавомолки (а.с.33).
Представником позивача у поданій до суду позовній заяві зазначено про зарахування позивачем здійсненого відповідачем 04 лютого 2021 року платежу в рахунок орендної плати за лютий 2021 року, а платежу від 05 березня 2021 року - в рахунок орендної плати за березень 2021 року та наявність у відповідача заборгованості з орендної плати: за січень 2021 року в розмірі 500,00 грн. згідно з рахунком №87 від 01 січня 2021 року; за квітень 2021 року - 500,00 грн. згідно з рахунком №919 від 01 квітня 2021 року; за травень 2021 року - 500,00 грн. згідно з рахунком № НОМЕР_1 від 01 травня 2021 року та за червень 2021 року - 500,00 грн. згідно з рахунком № НОМЕР_2 від 01 червня 2021 року (а.с.3 зворот).
Відповідно до п.2.3.3 договору оренди у випадку невиконання орендарем своїх фінансових зобов`язань за цим договором орендодавець в односторонньому порядку має право забрати обладнання на 14-й день після утворення заборгованості (а.с.18 зворот).
Надання обладнання в оренду і його повернення оформляється двостороннім актом приймання-передачі обладнання, який підписується уповноваженими особами (п.4.1 договору оренди).
За несвоєчасну сплату орендної плати орендар відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» зобов`язується сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.6.1 договору оренди).
За прострочення повернення у встановлений замовленням строк обладнання договором передбачена відповідальність орендаря у виді сплати орендодавцю штрафної неустойки в розмірі 1% від вартості обладнання за кожний день прострочення та додатково залікової неустойки в розмірі 10% вартості неповернутого у строк обладнання при простроченні понад 10 днів (п.6.3 договору оренди).
Відповідно до п.8.3 договору оренди він може бути розірваний за домовленістю сторін або у випадках, визначених в цьому договорі.
До таких випадків належать передбачені договором обставини, а саме: невиконання орендарем своїх зобов`язань по купівлі кави або встановлення факту придбання кави у третіх осіб, за наявності яких орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір та забрати обладнання (п.2.3.4) та відмова орендаря від проведення щомісячного обслуговування, що є підставою для розірвання договору з ініціативи орендодавця (п.5.6).
Одночасно з цим, у зв`язку із невнесенням плати за найм кавового обладнання протягом чотирьох місяців підряд відповідач ОСОБА_2 , як орендар, був повідомлений про відмову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , як орендодавця, від договору оренди кавового обладнання №12/11/20-1 від 12 листопада 2020 року в порядку ст.782 ЦК України, а також про те, що вказаний договір є розірваним з дати отримання ним даного повідомлення (а.с.44 зворот).
Згідно роздруківки трекінгу про рух вказаного поштового відправлення претензія про стягнення боргу та повідомлення про відмову позивача в односторонньому порядку від договору оренди кавового обладнання №12/11/20-1 від 12 листопада 2020 року відповідачу ОСОБА_2 вручені не були. Поштове відправлення повернуто за зворотною адресою у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання (а.с.47).
Виконуючи приписи ч.1 ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним представником позивача, як учасником судового процесу, щодо наявності підстав для задоволення позову, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) способом захисту цивільного права та інтересу, крім інших, може бути примусове виконання обовязку в натурі.
Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).
Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч.1 ст.14 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Відповідно до ч.1 ст.760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).
Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч.1 ст.761 ЦК України).
Умови здійснення плати за найм (оренду) майна визначені ч.ч.1, 2, 5 та 6 ст.762 ЦК України та передбачають, що: за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі, яка встановлюється договором найму; плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором; наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
З огляду на викладене судом встановлено, що 12 листопада 2020 року сторонами по справі був укладений договір оренди №12/11/20-1 щодо речі, визначеної індивідуальними ознаками, а саме: кавомолки Fiorenzato f64e, серійний номер 000468612, за умовами якого (пункти 2.2.3, 3.1 та 3.4) відповідач, як орендар, зобов`язаний був сплачувати позивачу, як орендодавцю, оренду плату за використання зазначеного вище кавового обладнання в сумі по 500,00 грн. кожного місяця в строк непізніше п`яти днів з початку наступного календарного місяця.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України).
Під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_2 не була спростована обставина особистого укладення ним 12 листопада 2020 року договору оренди кавового обладнання №12/11/20-1.
Доказів на підтвердження внесення орендної плати за використання кавомолки за чотири місяці (січень, квітень, травень та червень) 2021 року відповідачем ОСОБА_2 суду також надано не було.
Докази наявності обставин, передбачених ч.6 ст.762 ЦК України, за яких наймач звільняється від плати за найм (оренду) кавового обладнання, в матеріалах цивільної справи відсутні.
Отже, заборгованість відповідача по орендній платі, виходячи із щомісячного її розміру 500,00 грн. та кількості місяців (чотири), за які ним не виконувався передбачений договором обовязок щодо здійснення щомісячного платежу за використання обладнання (500,00 грн. х 4 місяці), складає 2000 грн. 00 коп..
На підставі викладеного, враховуючи наявність укладеного між сторонами по справі договору оренди кавового обладнання №12/11/20-1 від 12 листопада 2020 року, презумпція правомірності якого не була спростована під час судового розгляду належними та допустимими засобами доказування, суд приходить до висновку про те, що звернення позивача по справі ОСОБА_1 , як орендодавця, до суду з позовною вимогою про захист свого порушеного права на отримання від відповідача ОСОБА_2 , як орендаря, плати за оренду наданої йому в користування кавомолки, здійснено у конкретний спосіб, визначений ЦК України, та обумовлене невиконанням відповідачем передбаченого ч.1 ст.762 ЦК України, пунктам 2.2.3, 3.1 та 3.4 договору, обов`язку вносити орендні платежі у розмірі та строк, встановлені цим договором, внаслідок чого позов в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача грошових коштів в розмірі 2000,00 грн. (4 місяці по 500,00 грн. за кожний місяць) підлягає до задоволення.
За змістом п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до положень ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом п.2.2.8, п.4.2 договору оренди обладнання орендар зобовязується повернути обладнання орендодавцю разом з документацією у справному стані, цілком комплектним у термін не пізніше одного календарного дня після припинення дії договору.
При поверненні обладнання перевірка його комплектності і технічний огляд виконуються у присутності представника орендаря (п.4.3 договору оренди).
У випадку повернення обладнання, ушкодженого з вини орендаря, чи повернення некомплектного обладнання орендар відшкодовує вартість відсутніх частин і витрат на ремонт та сплачує штраф у розмірі 10% від вартості обладнання (п.6.2 договору оренди).
У разі повного знищення обладнання орендар відшкодовує повну його вартість, що визначена в Акті приймання-передачі обладнання (п.6.6 договору оренди).
Відповідно до п.8.1 договору оренди строк його дії встановлений з 12 листопада 2020 року по 12 листопада 2021 року.
При цьому договір вважається пролонгованим на наступний термін на тих же умовах, якщо жодна із сторін не заявить про його розірвання за десять днів до закінчення терміну дії договору (п.8.2 договору оренди).
Пунктом 6.3 договору оренди передбачені наслідки прострочення орендарем повернення обладнання у встановлений строк у виді штрафної та залікової неустойки із визначенням її розмірів.
Отже, умовами укладеного між сторонами договору оренди чітко розмежовані наслідки неповернення відповідачем орендованого ним майна та знищення цього майна з вини орендаря, що свідчить про помилковість ототожнення представником позивача матеріально-правового наслідку порушення орендарем своїх зобовязань за вказаним договором у виді неповернення ним орендованої у позивача кавомолки із її фактичним знищенням.
Посилання в позовній заяві, як правову підставу позову, на положення ст.773 ЦК України також є безпідставними, оскільки, по-перше, позивачем не доведено, що відповідач користувався річчю - кавомолкою не відповідно до її призначення та умов договору (ч.1 ст.773 ЦК України), по-друге, за приписами ч.2 ст.773 ЦК України наймодавець має право на відшкодування збитків виключно у разі предявлення вимоги про розірвання договору за наявності зазначених вище обставин. Натомість 05 липня 2020 року представником позивача відповідачу ОСОБА_2 в порядку ст.782 ЦК України було направлене повідомлення саме про відмову позивача ОСОБА_1 , як орендодавця, від вказаного вище договору з вимогою негайного повернення орендованої кавомолки, що за відсутності доказів отримання такого повідомлення відповідачем, не може свідчити про розірвання договору оренди обладнання №12/11/20-1 від 12 листопада 2020 року та підставність застосування наслідків припинення договірних відносин у виді повернення предмета оренди.
Також суд не бере до уваги при розгляді справи посилання представника позивача, як правову підставу позову, на положення ст.782 ЦК України, оскільки належних письмових доказів отримання відповідачем ОСОБА_2 направленого йому повідомлення про відмову позивача ОСОБА_1 , як наймодавця, від договору оренди, внаслідок чого договір є розірваним, а у відповідача виникає обовязок повернути предмет найму, суду надано не було. Натомість додані до позовної заяви квитанція, опис вкладень та роздруківка трекінгу підтверджують виключно направлення такого повідомлення, а не його особисте отримання відповідачем.
Крім того, відповідно до п.8.3 договору оренди цей договір може бути розірваний за домовленістю сторін або у випадках, визначених в ньому. Доказів на підтвердження домовленості сторін про розірвання договору позивачем та його представником суду надано не було. Доказів невиконання відповідачем, як орендарем, своїх зобовязань по купівлі кави або встановлення факту придбання ним кави у третіх осіб (пункт 2.3.4 договору), а також його відмови від проведення щомісячного обслуговування (пункт 5.6 договору), що є підставою для розірвання орендодавцем в односторонньому порядку договору, позивачем суду також надано не було.
Крім того, враховуючи зміст п.8.2 договору, за відсутності заяви позивача ОСОБА_1 про його розірвання, поданої за десять днів до закінчення терміну дії договору, що не є тотожним направленню нею повідомлення ОСОБА_2 про відмову від договору в порядку ст.782 ЦК України, підстави вважати договір оренди кавового обладнання №12/11/20-1 розірваним - відсутні. За нормою ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2020 року у справі №393/262/17, за відсутності доказів щодо взаємної згоди сторін договору (в тому числі мовчазної згоди) наймача (орендаря) на пропозицію наймодавця (орендодавця) на його розірвання, питання про припинення дії договору та застосування наслідків вирішується в судовому порядку за ініціативою сторони, яка відмовляється від його продовження.
Разом з тим позовна вимога про розірвання договору оренди обладнання №12/11/20-1 від 12 листопада 2020 року та застосування наслідків припинення договірних відносин у виді повернення предмета договору - кавомолки Fiorenzato (модель F64 Е, серійний номер 000468612) позивачем ОСОБА_1 до суду не пред`являлась. За встановлених судом обставин, враховуючи відсутність у матеріалах цивільної справи належних та достатніх в своїй сукупності доказів на підтвердження повного знищення з вини відповідача ОСОБА_2 , як орендаря, майна, яке є предметом договору оренди кавового обладання №12/11/20-1 від 12 листопада 2020 року, позовна вимога ОСОБА_1 про відшкодування їй збитків у виді оціночної вартості втраченого майна є безпідставною та необгрунтованою, що, як наслідок, обумовлює відмову суду в її задоволенні.
При цьому відмова суду в задоволенні даної позовної вимоги не позбавляє позивача ОСОБА_3 звернутись до суду з позовом про розірвання договору оренди та застосування наслідків його припинення шляхом повернення орендованого майна.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач по справі ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною вимогою майнового характеру, за яку нею було сплачено судовий збір в розмірі 908 грн.00 коп., що підтверджується копією платіжного доручення №200 від 20 липня 2021 року (а.с.2).
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України).
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником останньої до суду були подані копії: договору №19-1/21 про надання правової допомоги від 23 червня 2021 року; двох рахунків-фактури №2 від 06 липня 2021 року та №3 від 20 липня 2021 року на суму 1000,00 грн. та 4000,00 грн.; акту здачі-приймання наданих послуг №1 від 20 липня 2021 року, з якого вбачається перелік та обсяг наданих адвокатом послуг (в тому числі, підготовка позовної заяви, збір доказів) на загальну суму 5000,00 грн. та платіжних доручень №216 від 06 липня 2021 року та №199 від 20 липня 2021 року про оплату позивачем ОСОБА_1 правової допомоги на загальну суму 5000,00 грн. (а.с.7-15).
Інші судові витрати, повязані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 279, 280, 282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з орендної плати та збитків задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за договором оренди кавового обладнання №12/11/20-1 від 12 листопада 2020 року в розмірі 2000 грн. 00 коп. (дві тисячі гривень 00 копійок).
В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 106 грн. 35 коп. (сто шість гривень тридцять п`ять копійок).
Стягнути із ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 в порядку розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 585 грн. 65 коп. (п`ятсот вісімдесят п`ять гривень шістдесят п`ять копійок).
Повне імя та найменування сторін:
Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, подавши апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) до Кропивницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 26 листопада 2024 року.
Суддя С.Ю.Атаманова