Справа № 450/3490/24 Провадження № 2/450/1767/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Качмар М. З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Оприско Микола Васильович до ОСОБА_2 про (предмет позову): стягнення збитків, завданих невиконанням договору,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки, завдані невиконанням договору у сумі 115000,00 грн., інфляційні витрати у сумі 44512,88 грн. та штрафні санкції у сумі 8718,26 грн., а також судовий збір в розмірі 1682,32 та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що позивач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку позивачем проводились ремонтні роботи у період 2021-2022 років, в межах яких виникла необхідність встановити дерев`яні двері. Приблизно у лютому 2021 року для виготовлення вхідних дверей до будинку ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 , який за інформацією позивача, був хорошим майстром. Було узгоджено ескіз, схему дверей, усі їх характеристики. ОСОБА_1 передав Андрію Нюнику аванс за виготовлення дверей у сумі 75000,00 грн. Через деякий час ОСОБА_4 повідомив, що через деякі особисті обставини він не може виготовити для ОСОБА_1 двері, та запропонував, щоб їх виготовив ОСОБА_2 ОСОБА_1 погодився на те, щоб ОСОБА_4 передав ОСОБА_2 його замовлення на виготовлення дверей та аванс у сумі 75000,00 гривень та домовився із ОСОБА_2 , що він за замовленням позивача та за його ескізом із власних матеріалів виготовить дерев`яні вхідні двері до 31 грудня 2021 року. В подальшому ОСОБА_2 повідомив, що за двері потрібно доплатити ще 40000,00 грн. ОСОБА_1 зустрівся з ОСОБА_2 біля будинку, де той провів заміри дверного пройому і передав йому 40000,00 грн. ОСОБА_2 повідомив, що протягом листопада-грудня буде виготовляти двері, що вже є необхідний матеріал. У листопаді ОСОБА_2 постійно вказував, що все йде за планом, він працює над виготовленням дверей, потім вказав, що щось треба переробити. ОСОБА_1 просив скинути фотографію дверей у тому стані, в якому вони є. ОСОБА_2 скинув в месенжері Вайбер фото якихось елементів дверей, які взагалі не мали жодного відношення до замовлення ОСОБА_1 . У грудні 2021 року ОСОБА_2 постійно повідомляв ОСОБА_1 , що він обов`язково виправить ситуацію та виготовить двері, а в подальшому почав уникати розмов та не брати трубку. ОСОБА_1 звернувся до ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області із заявою про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення злочину ОСОБА_2 05.09.2022 року відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ст.214 КПК України внесено дізнавачем відділу дізнання ЛРУП № ГУНП у Львівській області до ЄРДР за № 0000876, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Відповідно до заяви від 24.10.2022 року ОСОБА_2 повідомив дізнавача відділу дізнання ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області Ігора Паляника, про те, що на початку 2022 року пообіцяв виготовити замовлення ОСОБА_1 , а саме вхідні двері, проте через фінансові труднощі по сьогоднішній день замовлення не виготовив, однак зобов`язався до 14 листопада 2022 року виконати вказане замовлення ОСОБА_1 , а в іншому випадку, вважає, що він грошові кошти привласнив у сумі 115000,00 грн. 26.10.2022 року дізнавачем відділу дізнання ЛРУП № ГУНП у Львівській області Ігор Паляник кримінальне провадження №0000876 від 05.10.2022 року за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення. У зазначеній постанові зазначено, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що відносини, які склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , регулюються цивільним законодавством, оскільки, згідно ч.1 ст.1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Орган досудового розслідування вважав, що у даному випадку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав місце цивільно-правовий договір.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак представник позивача подав заяву про розгляд справи у їхній відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують, просять такі задоволити.

Позиція відповідача: відповідач в судове засідання не прибув жодного разу. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції, яку згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ним не було отримано.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

25.07.2024 відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру; 25.07.2024 ухвала про відкриття провадження; 02.09.2024 заява представника позивача; 02.09.2024 ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 01.10.2024 заява представника позивача.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статей 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між сторонами в усній формі було укладено договір підряду, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язався виготовити дерев`яні вхідні двері за ескізом замовника з власних матеріалів, а ОСОБА_1 сплатив за цю роботу ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 115000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області із заявою про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення злочину ОСОБА_2 .

Відповідно до проколу допиту свідка ОСОБА_2 від 24.10.202, останній повідомив, що на початку 2022 року пообіцяв виготовити замовлення ОСОБА_1 , а саме вхідні двері, проте через фінансові труднощі по сьогоднішній день замовлення не виготовив, однак зобов`язався до 14 листопада 2022 року виконати вказане замовлення ОСОБА_1 , а в іншому випадку, вважає, що він грошові кошти привласнив у сумі 115000,00 грн.

Судом встановлено, що 26.10. 2022 року дізнавачем відділу дізнання ЛРУП № ГУНП у Львівській області Ігор Паляник кримінальне провадження №0000876 від 05.10.2022 року за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення. У зазначеній постанові зазначено, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що відносини, які склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , регулюються цивільним законодавством, оскільки, згідно ч.1 ст.1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Орган досудового розслідування вважав, що у даному випадку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав місце цивільно-правовий договір.

За положеннями пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно зч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правовику, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно норм ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 849 НК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Згідно з частинами першою, другою статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Тлумачення статті 22, 614, 623 ЦК України свідчить, що презумпція вини особи має бути спростована тільки за умови, якщо буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано збитків. Тому тільки за умови встановлення конкретної особи, яка завдала збитків, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61- 13787св20).

Так, судом встановлено, що між сторонами в усній формі було укладено договір підряду, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язався виготовити дерев`яні вхідні двері за ескізом замовника з власних матеріалів, а ОСОБА_1 сплатив за цю роботу ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 115000,00 грн.

Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідач, отримавши кошти, не виконав свого зобов`язання перед ОСОБА_1 , не виготовив дерев`яні вхідні двері за ескізом замовника з власних матеріалів, внаслідок чого, ОСОБА_1 відмовився від договору.

Вказане відповідачем спростовано не було. Докази виконання відповідачем вимог вказаного договору підряду, а також повернення відповідачем позивачу отриманих грошових коштів в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 115000,00 грн., що є сплачені за договором підряду.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як вбачається із ч. 2 вказаної вище статті, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч. 3 вказаної вище статті, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно з ч. 1 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних. Також суд погоджується з наданим позивачем розрахунком. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3% річних у сумі 8719,26 грн.

Що стосується розміру інфляції за період з 01.01.2022 року по 11.07.2024 року, то згідно розрахунку, наданого позивачем, інфляційне збільшення становить 44512,88 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 44512,88 грн., а також 3% річних в сумі 8719,26 грн.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частинами 1, 5 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Узагальнюючи викладене, зокрема беручи до уваги те, що відповідач не виконав умов договору підряду, суд приходить до висновку, що даний позов підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача розмір сплаченого останнім судового збору за подання позовної заяви.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, а саме витрат на правову допомогу заявлених представником позивача, суд враховує наступне.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача до матеріалів справи не долучено договору про надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо, що унеможливлює дослідити умови такого, щодо визначеного порядку обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору про надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні стягнення судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Так, статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність. При цьому, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), зазначив, що відшкодування судових витрат передбачає встановлення їх реальності, необхідності та розумності їх розміру.

У справі «Георгуліс та інші проти Греції» (Georgoulis and others v. Grece) Європейський суд з прав людини, пославшись на наведену вище справу «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), зазначив, що згідно з його практикою, відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, більше того, розумний характер їх розміру. Суд відзначив, що у цій справі на обґрунтування вимоги про відшкодування судових витрат не було надано підтверджуючих документів, які дозволили б йому точно розрахувати ці витрати.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача суми судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу відсутні, а тому в задоволенні стягнення витрат на правничу допомогу, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України,-

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Оприско Микола Васильович,- задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 збитки, завдані невиконанням договору у сумі 115000,00 грн., інфляційні витрати у сумі 44512,88 грн. та штрафні санкції у сумі 8718,26 грн., а всього 168232 (сто шістдесят вісім тисяч двісті тридцять дві) гривень 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 1682 (одна тисяча шістсот вісімдесят дві) гривні 32 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

СуддяД. А. Кукса