ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2024 року м. Кропивницький

справа № 398/4536/23

провадження № 22-ц/4809/1423/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О.В.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження державний виконавець Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ужакова Оксана Іванівна,

стягувач - Олександрійська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 липня 2024 року, у складі судді Москалик В.В.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Олександрійського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного МУМЮ (м. Одеса) Ужакової О.І.

В обґрунтування скарги зазначала, що 31.05.2024 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області було видано виконавчий лист на виконання рішення цього ж суду від 19.01.2024 у справі № 398/4536/23 про стягнення з неї на користь Олександрійської міської ради збережених коштів у розмірі орендної плати у розмірі 21238,19 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

По даному виконавчому листу 14.06.2024 було відкрито виконавче провадження № 75293042.

Вказувала, що в заяві Олександрійської міської ради від 10.06.2024 про примусове виконання рішення суду, поданій Олександрійському ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області щодо виконання виконавчого листа від 31.05.2024, зазначені реквізити для перерахування стягнутих коштів третьої особи, яка не брала участі у справі ГУК у Кіровоградській області (без зазначення коду та призначення платежу), а не на рахунок стягувача, що призводить до невиконання рішення суду в тому вигляді, в якому воно проголошено і дає можливість Олександрійській міській раді повторно подати заяву про примусове стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати, але уже за правильними банківськими реквізитами, внаслідок чого кошти будуть стягнуті із заявника повторно.

Посилаючись на п. 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, вважає, що Олександрійська міська рада ввела в оману державного виконавця, і в результаті винесено незаконну постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.06.2024. Зазначене робить неможливим виконання рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.01.2024, тому на думку скаржника, на період з`ясування платіжних реквізитів стягувача зазначена постанова про відкриття виконавчого провадження від 14.06.2024 має бути скасована, а виконавчий лист повернутий стягувачу.

Просила визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Олександрійського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ужакової Оксани Іванівни від 14.06.2024.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 липня 2024 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила доводи тотожні тим, що викладені нею в скарзі. Зокрема зазначала, що у своїй заяві про примусове виконання рішення суду від 10.06.2024 № 212/9/23/1 Олександрійська міська рада вказала код отримувача організації яка не була стороною справи, разом з цим кошти стягуються саме на її користь, вона є отримувачем коштів. В наданих платіжних реквізитах взагалі не згадується Олександрійська міська рада, в них відсутня назва Олександрійської міської ради, її код ЄДРПУО.

Перелік загальнодержавних та місцевих податків і зборів є вичерпним. Крім цього п.п.10.4. встановлена пряма заборона на встановлення місцевих податків і зборів, які не передбачені Податковим кодексом України. Адміністративний податок в переліку загальнодержавних та місцевих податків і зборів відсутній, тобто він є незаконний.

Скаржник вважає, що недостовірні відомості вказані у заяві стягувача - Олександрійської міської ради, про відкриття виконавчого провадження, а саме яка юридична особа, з яким кодом ЄДРПОУ є отримувачем збережених коштів, на користь якої юридичної особи повинні бути зараховані кошти стягнуті з неї, відсутність коду призначення платежу, відсутність адміністративного податку в Податковому та Бюджетному кодексі України, на підставі п.3 розділу ІІІ Інструкції, державний виконавець зобов?язаний був відмовити у відкритті виконавчого провадження.

Просила ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги її скарги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу Олександрійська міська рада зазначила, що у заяві про примусове виконання рішення суду від 10.06.2024 для перерахування стягнутих із боржника коштів вказані рахунки Олександрійської міської територіальної громади (загальний фонд бюджету Олександрійської міської територіальної громади). Таким чином, доводи апеляційної скарги на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31.07.2024 є безпідставними, а ухвала суду є законною та обгрунтованою, такою, що відповідає нормам матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи. Судом першої інстанції в повному обсязі з?ясовано обставини, проаналізовано та оцінено аргументи сторін, обґрунтовано їх в ухвалі.

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець Олександрійського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного МУМЮ (м. Одеса) Ужакова О.І. вказала, що державний виконавець не наділений повноваженням та не має обов?язку перевіряти достовірність відомостей, зазначених у виконавчому документі або у заяві про примусове виконання рішення.

Заява про примусове виконання рішення суду як і виконавчий документ повністю відповідали вимогам передбаченим Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 і тому, згаданий виконавчий документ був прийнятий до виконання та відкрите виконавче провадження з його примусового виконання.

Просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Учасники справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засіданння апеляційного суду не прибули.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Матеріалами справи встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області № 398/4536/23 від 19.01.2024, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 08.05.2024, задоволено позовні вимоги Олександрійської міської ради Кіровоградської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Олександрійської міської ради Кіровоградської області безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 21 238,19 грн та витрат по оплаті судового збору в розмірі 2 684 грн.

31.05.2024 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області видано виконавчий лист у справі № 398/4536/23 про стягення з ОСОБА_1 на користь Олександрійської міської ради Кіровоградської області безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 21 238,19 грн та витрат по оплаті судового збору в розмірі 2 684 грн.

Заявою від 10.06.2024 № 212/9/23/1 Олександрійська міська рада звернулася до Олександрійського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.01.2024 у справі № 398/4536/23 на підставі виконавчого листа від 31.05.2024, в додатку зазначено про долучення оригіналу цього виконавчого листа.

Як вбачається зі змісту заяви від 10.06.2024 № 212/9/23/1, зазначено реквізити для перерахування стягнутих коштів: Отримувач: ГУК у Кіровоградській області/ТГ м.Олександрія/24060300; р/р UA0011561; код отримувача: 37918230; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.).

Постановою державного виконавця Олександрійського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного МУМЮ (м. Одеса) Ужакової О. І. від 14.06.2024 відкрито виконавче провадження № 75293042 з примусового виконання виконавчого листа № 398/4536/23 від 31.05.2024 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 21 238,19 грн та витрат по оплаті судового збору в розмірі 2 684 грн, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що приватним виконавцем здійснено в повній мірі заходи, спрямовані на примусове виконання виконавчого документа, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та у межах наданих йому повноважень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з положеннями статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 447 ЦПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Таким чином, звертаючись до суду зі скаргою, сторона виконавчого провадження зобов`язана обґрунтувати порушення її прав та свобод із посиланням на конкретні рішення, дії або бездіяльність державного виконавця (інших посадових осіб) та вказати, у чому саме полягає таке порушення.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VІІІ.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів,зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вимоги до виконавчого документу зазначені в ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення у чітко визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках, перелік яких зазначений у ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (п.2 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років(ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із частиною другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості: назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім?я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; номер телефону стягувача; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (далі - УНЗР) стягувача - фізичної особи (за наявності); спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів); реквізити рахунку, відкритого у банку або іншій фінансовій установі, небанківського надавача платіжних послуг, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності).

Відповідно розділу ІІІ п.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень,у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

У разі якщо стягнуті з боржника грошові кошти не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Як вбачається з матеріалів справи, заява стягувача про примусове виконання рішення суду відповідає вимогам передбаченим Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012 № 512/5 , а тому виконавчий документ за заявою стягувача прийнято державним виконавцем та відкрито виконавче провадження (а.с.25-26).

Таким чином, аналізуючи наведене, колегія суддів вбачає, що оскаржувана постанова державного виконавця Ужакової О.І. про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2023 за формою, змістом та реквізитами відповідає усім визначеним вимогам пункту 7 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень та ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» та не порушує права боржника ОСОБА_1 .

Згідно вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції були додержані норми процесуального права та правильно застосовані норми матеріального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

Л.М. Дьомич