Справа № 948/209/23
Номер провадження 2-др/948/2/24
23.07.2024 Машівський районний суд Полтавської області у складі :
головуючого судді Косик С.М.,
за участю: секретаря Ткач Н.М.,
представниці позивачки ОСОБА_1 ,
представника відповідача-2 ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка заяву представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Гаращака Василя Васильовича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про повернення попередньої оплати (авансу) та стягнення матеріальних збитків,
відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 23.07.2024 суд проголосив вступну та резолютивну частину Рішення,-
рішенням від 07.06.2024 Машівський районний суд Полтавської області відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про повернення попередньої оплати (авансу) та стягнення матеріальних збитків (а.с.124-129 т.2).

13.06.2024 від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Гаращака Василя Васильовича надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій він просить стягнути з позивачки ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_3 107 207,00 грн (а.с.133-135 т.2).

Заява мотивована тим, що відповідачем ОСОБА_3 понесено витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 107 207,70 грн. Договором про надання правничої допомоги №1 від 21.08.2023 року визначено, що розмір гонорару за послуги адвоката складає 1500,00 доларів США, за договором про надання правничої допомоги №1 від 17.05.2024 року визначено, що розмір гонорару за послуги адвоката складає 50 000,00 грн.

У судовому засіданні представник відповідача-2 заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав, пояснивши, що право на правову допомогу гарантовано Конституцією України, а оскільки відповідач поніс витрати на її оплату, має право на відшкодування, про стягнення витрат на правову допомогу було заявлено під час розгляду справи по суті та докази таких витрат надано у визначений законом строк, сума, яку просить стягнути відповідач з позивачки є обґрунтованою, та меншою, ніж ціна позову.

Представниця позивачки проти задоволення заяви та стягнення витрат на правничу допомогу заперечувала з підстав, викладених у заяві від 28.06.2024 (а.с.151-154 т.2), покликаючись на те, що представник відповідача не надіслав позивачці копію заяви з додатками у визначений законом строк, представником не додано ордеру та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Щодо договору про надання правничої допомоги від 21.08.2023 зазначила, що адвокат Лисенко А.А. не приймав участі у справі, а тільки направляв клопотання про відкладення розгляду справи. Також зауважує, що витрати за договором від 17.05.2024 року є необґрунтованими та неадекватними, а тому задоволенню не підлягають. Товарні чеки про сплату витрат на професійну правничу допомогу не відповідають вимогам закону, є недійсними та не можуть бути підставою для стягнення коштів. Також представниця позивачки покликалася на те, що представник відповідача не повідомив про надання доказів понесення витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Представниця відповідача-1 в судове засідання не з`явилася, про розгляд заяви повідомлені належним чином та завчасно, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с. 147-149,160 т.2).

Суд, заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача -2 до суду надав: договір №1 про надання професійної правничої допомоги від 21.08.2023, на представництво інтересів відповідача у справі № 948/209/23, укладений між адвокатом Лисенком А.А. та відповідачем ОСОБА_3 , за яким розмір гонорару адвоката за цим договором складає 1500 доларів США; акт виконаних робіт до договору №1 від 21.08.2023 року; товарні чеки від 21.08.2023 та від 22.03.2024 на загальну суму 57 207,70 грн; договір №1 про надання професійної правничої допомоги від 17.05.2024, на представництво інтересів відповідача у справі № 948/209/23, укладений між адвокатом Гаращак В.В. та відповідачем ОСОБА_3 , за яким розмір гонорару адвоката за цим договором складає 50 000,00 грн; акт виконаних робіт до договору №1 від 17.05.2024 року від 12.06.2024 року; товарний чек від 17.05.2024 року на суму 50 000,00 грн (а.с.135-143 т.2).

В матеріалах справи на а.с.78 т.1 наявний ордер про надання професійної правничої допомоги відповідачу ОСОБА_3 адвокатом Лисенком А.О. та свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю на ім`я ОСОБА_6 , на а.с. 111,112 т.2 міститься ордер про надання правничої допомоги відповідачу -2 адвокатом Гаращак В.В. та свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Крім того, суд враховує те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Ураховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом Лисенком А.О. та адвокатом Гаращаком В.В. професійної правничої допомоги відповідачу -2 у цій справі, визначення гонорару адвокатів у фіксованому розмірі та сплату таких витрат відповідачем-2, а також заяву представниці позивача про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, понесених іншою стороною, зважаючи на критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу відповідачу - 2 підлягають відшкодуванню в розмірі 50 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 270, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

заяву представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Гаращака Василя Васильовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про повернення попередньої оплати (авансу) та стягнення матеріальних збитків.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_5 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_7 ), місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст Рішення складений 23.07.2024.

Суддя С. М. Косик