Справа № 367/855/23
Провадження №2/367/1278/2024
20 листопада 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Шестопалової Я.В.,
при секретарі Пронченко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті»до ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», в інтересах якого діє представник Васюк М.М., звернулося з позовом до ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36012432 від 06.07.2017 р. 11:59:35, прийняте приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Тернюк Єлизаветою Володимирівною.
У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Представник позивача подавав до суду заяви, в яких просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позов підтримав та не заперечував проти винесення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується зворотніми повідомленням про вручення поштової кореспонденції, а також оголошенням на сайті «Судова влада України», а тому суд вважає за можливе розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
19.01.2011 року Позивач отримав дозвіл ДАБІ № 15/11 на виконання будівельних робіт з об?єктами соціально-побутового призначення та багатоповерховим паркінгом по АДРЕСА_1 .
14.09.2011 року ТОВ «Аверс-Сіті» звернулось з актом № 870 готовності об?єкта до експлуатації (житлового будинку АДРЕСА_2 з вбудованими приміщеннями) про видачу сертифікату відповідності закінченого будівництва до ДАБІ.
30.09.2011 року постановою заступника начальника управління ГСУ МВС України Мамки Г.М. від 28.09.2011 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер обтяження 11669863 від 30.09.2011 12:12:30 в Реєстрі права власності на нерухоме майно.
29.02.2016 року арешт з квартири АДРЕСА_5 було знято на підставі постанови Генеральної прокуратури України від 17.02.2016 року.
06.07.2017 року ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власності на підставі наступних документів: договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: С356, виданий 18.10.2010, видавник: ТОВ «Аверс-Сіті» та ОСОБА_1 ; акт приймання-передачі майнових прав, серія та номер: бн, виданий 08.12.2011, видавник: ТОВ «Аверс-Сіті» та ОСОБА_1 ; довідка-підтвердження, серія та номер: 25/01/11-356, виданий: 25.01.2011, видавник: ТОВ «Аверс-Сіті».
Наведене вбачається з інформаційної довідки № 317791841 від 15.12.2022 року.
В свою чергу з інформаційної довідки № 155949151 від 12.02.2019 року вбачається, що на квартиру АДРЕСА_6 , в спеціальному розділі були наявні наступні обтяження на нерухоме майно:номер запису про обтяження: 13563226 (спеціальний розділ), підстава виникненнямобтяження: постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 50162314, виданий 03.03.2016, видавник: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілов Валентин Олександрович, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28595371 від 04.03.2016 12:02:46, ОСОБА_2 , Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ; номер запису про обтяження: 19311864 (спеціальний розділ), підстава виникнення обтяження: ухвала суду, серія та номер: справа № 911/500/17, виданий 24.02.2017, видавник: Господарський суд Київської області, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34141761 від 03.03.2017 18:40:37, приватний нотаріус Найда Ольга Іванівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ.
Так, ухвалою Господарського суду Київської області від 24.02.2017 року у справі №911/500/17 було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить на праві власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», що буде виявлено в ході виконання ухвали суду - в межах суми заявлених позовних вимог, а саме 16 550 559 (шістнадцять мільйонів п?ятсот п?ятдесят тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 26 коп., заборонено суб?єктам реєстраційних дій, в тому числі але не виключно: Відділу державної реєстрації речових прав на все нерухоме майно Державній реєстраційній службі України, Департаменту державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України, Головного територіального управління юстиції у Київській області та усім його державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів та суб?єктам, що вчиняють реєстраційні дії з нерухомим будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти будь-які дії, пов?язані з державною реєстрацією права власності, обтяжень, іпотек, інших речових прав, їх припиненням, відміною, скасування у відношенні всього нерухомого майна.
27.04.2018 року постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження було припинено чинність арешту ТОВ «Аверс-Сіті» та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
15.06.2018 року ухвалою Господарського суду Київської області були скасовані заходи забезпечення позову, які були вжиті на підставі ухвали від 24.02.2017 року.
Натомість, приватним нотаріусом Тернюк Є.В. не було враховано того факту, що станом на дату державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 , а саме 06.07.2017 року існувала заборона в ДРРПНМ.
З Договору купівлі- продажу, зареєстрованому в реєстрі за № 704 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Іщук І.В. 16.07.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 відчужив ОСОБА_4 квартиру за адресою: АДРЕСА_7 .
У свою чергу, ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу квартири серія та номер 992, виданого 18.10.2017 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Іщук І.В. відчужив ОСОБА_3 спірну квартиру.
Так, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 100604388 від 18.10.2017 року, вбачається, що приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Іщук І.В. 18.10.2017 року було внесено відомості про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна (квартиру) за адресою: АДРЕСА_7 , за ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі продажу квартири серія та номер 992, виданого 18.10.2017 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Іщук І.В.
Статтею 41 Конституції України та статтею 319 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і право розпоряджатися майном належить лише власникові майна.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи.
Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Такий запис вноситься тільки у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.
Близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18).
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Вимога про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та державної реєстрації права з припиненням відповідного речового права не є ефективним способом захисту, оскільки задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідним нерухомим майном, а тому така вимога не є нерозривно пов`язаною з вимогою про витребування майна із чужого незаконного володіння. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність відповідного рішення без заявлення вимоги про визнання його незаконним та скасування, оскільки таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване.
Подібні за змістом правові висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс 19).
Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (частина перша статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

У справі, яка розглядається, позивач просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру за адресою: АДРЕСА_7 .

З огляду на наведене вимоги позивача про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є неефективним способом захисту прав ТОВ «Аверс-Сіті», яке є власником спірного нерухомого майна, оскільки не дозволяють їм реалізувати свої права щодо такого майна.

Належним способом захисту є вимоги про витребування спірного майна (віндикаційний позов).

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 463/3724/18 (провадження № 61-4970св21), від 24 листопада 2021 року у справі № 761/11593/13-ц (провадження № 61-13689св20).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обрання позивачем неефективного способу захисту, оскільки скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36012432 від 06.07.2017 року 11:59:35, прийняте приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Тернюк Єлизаветою Володимирівною не відновить порушеного права позивача і право власності на нерухоме залишиться зареєстрованим за ОСОБА_3 .

В порядку ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті»до ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Я.В. Шестопалова