"17" липня 2024 р. Справа № 363/3512/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Олійник С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки,

встановив:

12 липня 2024 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів

про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки. Із позовних вимог вказаної позовної заяви, предметом даного спору є: земельні ділянки з кадастровими номерами :34:165:0117, :34:165:0101, :34:165:6013, :34:165:6018, :34:165:6011, :34:165:6012.

Вивчивши матеріали зазначеної позовної заяви, судом встановлено, що позовна заява не може бути прийнята судом, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам закону.

Позивачу слід зазначити ціну позову з урахуванням вартості земельних ділянок.

Згідно п. 3 ч. 3ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. Визначення ціни позову це обов`язок, а не право позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Із позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимогу майнового характеру про витребування із чужого незаконного володіння земельних ділянок.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 року у справі за №910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці.

Згідно п. а ст. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Позивачем не вказано ціни позову та не надано доказів на підтвердження вартості спірного нерухомого майна.

Позивачу слід вказати відомості про наявність або відсутність електронного кабінету позивача та представника позивача.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету позивача та представника позивача відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зі місту поданого позову вбачається, що він має одночасно майновий і немайновий характер.

Позивачем в порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено ціну позову щодо предмету спору. Ціна позову має важливе значення, насамперед, для правильного визначення судового збору, що підлягає сплаті під час звернення до суду.

В п. 10, 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року за №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

Звертаючись до суду з позовом, позивач в прохальній частині позову зазначив чотири вимоги немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру.

Таким чином, дані вимоги позивача є самостійними вимогами до різних відповідачів, а тому судовий збір за позовні вимоги до кожного з відповідачів має сплачуватись окремо, як за самостійну вимогу немайнового характеру так і самостійну вимогу майнового характеру. Частина 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» зазначає, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

З урахуванням наведеного, позивач при зверненні до суду мав би сплатити судовий збір за чотири вимоги немайнового характеру, чотири вимоги майнового характеру.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" - судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.). З огляду на це, позивачу, при зверненні до суду з позовом, необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 1211,20грн. за кожну вимогу немайнового характеру, яких в прохальній частині заявлено чотири.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 гривень) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140 гривень).

Позивачем сплачено судовий збір, але суд позбавлений можливості перевірити розмір судового збору, оскільки позивачем не зазначено ціну позову щодо майнової вимоги.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.175, 176, 177,185 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки залишити без руху.

Надати позивачу для усунення зазначених в цій ухвалі суду недоліків строк тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя С.В. Олійник