Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Єдиний унікальний номер №943/977/24

Провадження №2/943/800/2024

21 листопада 2024 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Коса І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Дутки С.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Буську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

позивач ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» через представника ОСОБА_2 звернулося до суду із указаним позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором кредиту в розмірі 67564,86 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 17 вересня 2018 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0.022.63.0918.ФО_К, за яким відповідачка отримала у кредитора грошові кошти в розмірі 29000,00 грн., строком користування на три роки, тобто до 17.09.2021 року, зі сплатою 12% річних за користування цим кредитом та зі сплатою 2,99% комісії за обслуговування кредиту щомісячно, які відповідачка зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування цією позикою. Згідно Договору факторингу №31/03-2021 від 31 березня 2021 року, права вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлені первісним кредитором АТ «ЮНЕКС БАНК» на користь позивача ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС». За цим Договором факторингу складено Реєстр боржників від 31.03.2021 року, в силу якого позивач набув права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 , заборгованість якої за вказаним договором становить загальну суму в розмірі 67564,86 грн. (заборгованість по тілу кредиту 5453,51 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту 22045,01 грн.; заборгованість за відсотками 58,55 грн.; прострочені проценти по кредиту 7910,64 грн.; комісія за обслуговування кредиту 867,10 грн.; прострочена комісія за обслуговування кредиту 24301,28 грн.; штрафи/пені в сумі 6928,77 грн). Оскільки відповідачка добровільно не погашає наявну заборгованість за вищевказаним договором позики, що стало приводом для звернення позивача до суду із указаним позовом, який представник позивача просить задовольнити. Крім того, представник позивача просить стягнути із відповідачки на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Ухвалою судді від 03.06.2024 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки, яка не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Позивач явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечив, незважаючи на повідомлення судом про дату, час і місце судового засідання, а представник позивача ОСОБА_2 у позовній заяві просить провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача, можливого розгляду справи без участі відповідача, а також не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки не повідомила, а відзиву на позовну заяву не подавала, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла, що в силу вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Ураховуючи згоду представника позивача, яка у поданій до суду позовній заяві просила розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, а проти ухвалення судом заочного рішення не заперечила, враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідачки, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання та не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, а також не подала відзиву, отже суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини першої статті 280 ЦПК України.

Згідно частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами п`ятою сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 17 вересня 2018 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0.022.63.0918.ФО_К, за яким відповідачка отримала у кредитора грошові кошти в розмірі 29000,00 грн., строком користування на 36 місяців, тобто до 17.09.2021 року, зі сплатою 12% річних за користування цим кредитом та зі сплатою 2,99% комісії за обслуговування кредиту щомісячно, які відповідачка зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування цією позикою. Наведене підтверджується Заявою-анкетою на видачу кредиту від 17.09.2018 року та Кредитним договором №0.022.63.0918.ФО_К від 17.09.2018 року.

Також, як убачається із матеріалів справи, що 31 березня 2021 року права вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлені первісним кредитором АТ «ЮНЕКС БАНК» на користь позивача ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» згідно Договору факторингу №31/03-2021 від 31.03.2021, за яким складено Реєстр боржників від 31.03.2021 року, в силу якого позивач набув права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 , заборгованість якої за вказаним договором становить загальну суму в розмірі 67564,86 грн.

Із наявної у матеріалах справи Виписки по особовому рахунку за період з 17.09.2018 по 31.03.2021, що заборгованість за кредитним договором №0.022.63.0918.ФО_К від 17.09.2018 року відповідачкою не погашена та становить загальну суму в розмірі 67564,86 грн. (заборгованість по тілу кредиту 5453,51 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту 22045,01 грн.; заборгованість за відсотками 58,55 грн.; прострочені проценти по кредиту 7910,64 грн.; комісія за обслуговування кредиту 867,10 грн.; прострочена комісія за обслуговування кредиту 24301,28 грн.; штрафи/пені в сумі 6928,77 грн.).

Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Нормою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1049, ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

В силу приписів статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статей 629, 525, 612, 611 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

Згідно частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).

При цьому, відповідачкою ОСОБА_1 не надано до суду доказів, які би спростовували надані розрахунки її заборгованості перед позивачем ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», як новим кредитором у грошових зобов`язаннях відповідачки, якою також не доведено належними та допустимими доказами відсутність спірної заборгованості перед позивачем, як новим кредитором чи первісним кредитором АТ «ЮНЕКС БАНК». Отже, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» у повному обсязі.

Відтак, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (нового кредитора у грошових зобов`язаннях відповідачки ОСОБА_1 ) є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором №0.022.63.0918.ФО_К від 17.09.2018 року та Договору факторингу №31/03-2021 від 31.03.2021 року, - загальну суму заборгованості в розмірі 67564,86 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 5453,51 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту 22045,01 грн.; заборгованість за відсотками 58,55 грн.; прострочені проценти по кредиту 7910,64 грн.; комісія за обслуговування кредиту 867,10 грн.; прострочена комісія за обслуговування кредиту 24301,28 грн.; штрафи/пені в сумі 6928,77 грн.

Крім того, відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Представником позивача в позовній заяві заявлено вимоги про стягнення із відповідачки витрат зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн., а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Так, приписами частини першої статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при поданні цього позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а тому враховуючи повне задоволення цього позову, такий збір слід стягнути із відповідачки на користь позивача.

Крім того, суд вважає, що до часткового задоволення підлягають заявлені представником позивача до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., виходячи із таких мотивів.

Зокрема, частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року в справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як убачається із матеріалів справи, що 07.12.2023 року між позивачем ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» та Адвокатським об`єднанням «Немесіда» укладено Договір про надання правової допомоги, а згідно Акту наданих послуг за цим Договором, згідно якого АБ «Немесіда» надало послуги позивачу щодо: вивчення матеріалів кредитної справи ОСОБА_1 та проведення правового аналізу з визначенням правової позиції по справі (кількістю 2 год., загальною вартістю 2000 грн.), складення позовної заяви, підготовки доказів та аналізу судової практики по даній категорії справ (кількістю 3 год., загальною вартістю 3000 грн.), де вартість 1 години роботи складає 1000 грн., що загалом становить 5000 грн.

Однак, суд констатує, що розмір витрат на правничу допомогу повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт чи наданих послуг; витраченим адвокатом часом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони чи публічним інтересом до справи.

Натомість, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу шляхом складення позовної заяви та формуванням додатків до неї, відтак заявлений до відшкодування представником позивача розмір гонорару в сумі 5000 грн. є, на думку суду, неспівмірним зі складністю справи, а заявлений розмір витрат виглядає необґрунтованим та завищеним, оскільки справа належить до категорії нескладних справ, розгляд якої проводився в спрощеному провадженні без участі представника позивача, спір пов`язаний зі стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять значної кількості документів для дослідження, на збирання яких адвокат витратив би значний час, а вирішення спірних правовідносин має сталу судову практику та релевантне законодавство.

Крім того, відповідно до Додаткової постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2020 року в справі №201/14495/16-ц фактично констатовано право суду самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. Зокрема, розподіляючи витрати особи на професійну правничу допомогу, Верховний Суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. При цьому, колегія суддів самостійно визначила їх розмір, що підлягає відшкодуванню, виходячи з критерію їх розумної необхідності. Зокрема, ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи (аналіз касаційної скарги, складання та оформлення відзиву на касаційну скаргу, аналіз судової практики), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи (підготовка відзиву), критерію необхідності подання відзивів на касаційну скаргу та значимості таких дій у справі, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн, а на користь третьої особи - 1500 грн.

Відтак, аналізуючи вищенаведені фактичні обставини справи, релевантне законодавство та судову практику його застосування, із огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд приходить до переконання про часткове стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Ураховуючи викладене, та керуючись статтями ст.ст. 2, 4, 10, 12, 76-80, 81, 82, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 259, 260, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 279, 280, 354 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА ФІНАНС» заборгованість в сумі 67 564,86 грн (шістдесят сім тисяч п`ятсот шістдесят чотири гривні 86 копійок) та судовий збір у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн (три тисяч гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» (01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, оф. 1007, ).

Представник позивача: Кумко Оксана Дмитрівна (01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, оф. 1007).

Відповідачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено: 27 листопада 2024 року.

Суддя: І. Б. Кос