Справа № 507/1625/24
Провадження № 2/507/399/2024
Номер рядка звіту 60
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" листопада 2024 р. смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Вужиловського О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Войковської І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Любашівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,
В С Т А Н О В И В :
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач ОСОБА_1 звернулася 25 липня 2024 року до Любашівського районного суду Одеської області із вказаним позовом, в якому в обґрунтування своїх позовних вимог, вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті залишилася спадщина, а саме право на земельну частку (пай) розміром 6.44 умовних кадастрових гектари із земель колишнього КСП ім. Карла Маркса Любашівського району Одеської області, яке ОСОБА_2 мала відповідно до Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ОД № 005551. Вона являється єдиним спадкоємцем за заповітом, але не може оформити свої спадкові права на вказане майно, так як відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). Вона звернулася до нотаріальної контори з приводу спадщини, де їй роз`яснили, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), а тому необхідно звернутись до суду. Вказуючи на зазначені обставини, позивач просив визнати право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Після її смерті залишилася спадщина, а саме право на земельну частку (пай) розміром 6.44 умовних кадастрових гектари із земель колишнього КСП ім. Карла Маркса Любашівського району Одеської області, яке ОСОБА_4 мала відповідно до Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ОД № 005459. Вона являється єдиним спадкоємцем за заповітом, але не може оформити свої спадкові права на вказане майно, так як відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). Вона звернулася до нотаріальної контори з приводу спадщини, де їй роз`яснили, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), а тому необхідно звернутись до суду. Вказуючи на зазначені обставини, позивач просив визнати право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 .
Позивач згідно письмової заяви просив справу розглянути у його відсутність, позов просив задовольнити.
Відповідач Любашівська селищна рада Одеської області відзиву на позов не надала, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника, а також надала суду клопотання про визнання доказу недопустими, а саме вважає, що заповіти на ім`я позивача є неналежними доказами, так як бланки заповіту містить герб України, хоча в той час використовувались бланки Радянського союзу, відбиток печатки не відповідає розмірам печатки, яка використовувалась в 2000 році, заповіт не містить ідентифікуючих даних, виготовлений за допомогою комп`ютерної техніки, тоді як у 2000 році заповіти виготовлялись на друкарській машинці, папір відрізняється від паперу, який використовувався в 2000 році, заповіти в 2000 році складались на двох аркушах.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 30 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні.
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 10).
З копії Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ОД № 005551 видно, що ОСОБА_2 має право на земельну частку (пай) розміром 6.44 умовних кадастрових гектари із земель колишнього КСП ім.Карла Маркса Любашівського району Одеської області (а.с. 11).
З довідки Боківської сільської ради № 377-02-14 від 17.08.2017 року видно, що ОСОБА_2 була зареєстрована станом на 28.02.1999 року в с.Чайківка Любашівського району Одеської області та проживала разом із донькою ОСОБА_4 та внучкою ОСОБА_1 (а.с. 12).
Із заповіту, посвідченого 23 березня 1998 року секретарем виконавчого комітету Троїцької сільської ради депутатів трудящихся, видно, що ОСОБА_2 заповіла все належне їй майно ОСОБА_1 , а тому відповідно до ст. 1234 ЦК України (ст. 534 ЦК УРСР) вона є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 (а.с. 9).
З листа державного нотаріуса № 646/01-16 від 28.09.2023 року видно, що свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 видати неможливо через відсутність правовстановлюючих документів. Спадкова справа після її смерті не відкривалась (а.с. 7).
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 41).
З копії Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ОД № 005459 видно, що ОСОБА_2 має право на земельну частку (пай) розміром 6.44 умовних кадастрових гектари із земель колишнього КСП ім.Карла Маркса Любашівського району Одеської області (а.с. 40).
З довідки Боківської сільської ради № 377-02-14 від 17.08.2017 року видно, що ОСОБА_2 була зареєстрована станом на 28.02.1999 року в с.Чайківка Любашівського району Одеської області та проживала разом із донькою ОСОБА_4 та внучкою ОСОБА_1 (а.с. 12).
Із заповіту, посвідченого 25 березня 2000 року секретарем виконавчого комітету Троїцької сільської ради депутатів трудящихся, видно, що ОСОБА_4 заповіла все належне їй майно ОСОБА_1 , а тому відповідно до ст. 1234 ЦК України (ст. 534 ЦК УРСР) вона є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 (а.с. 9).
З листа державного нотаріуса № 646/01-16 від 28.09.2023 року видно, що свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 видати неможливо через відсутність правовстановлюючих документів. Спадкова справа після її смерті не відкривалась (а.с. 47).
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
При вирішенні спору по суті суд враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положення ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.
Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно ст.1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлено у шість місяців.
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво про право на спадщину видати неможливо, так як відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с. 12).
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Свідоцтво про право на спадщину видати неможливо, так як відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (а.с. 45).
Відповідно до ст. 1234 ЦК України (ст. 534 ЦК УРСР) ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за життя заповіли все належне їм майно позивачці по справі, а тому вона являється спадкоємцем за заповітом після їх смерті.
Посилання відповідача на відсутність реєстрації заповітів, як підстава їх нікчемності, сідом не може бути прийнято до уваги з наступного.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.
Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Відсутність реєстрації заповіту є порушенням, допущеним секретарем сільської ради, яке не впливає на волевиявлення спадкодавця щодо розпорядження власним майном, а лише свідчить про недобросовісне виконання секретарем сільської ради своїх обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій та не є підставою для оспорюваності заповіту. Тлумачення норм цивільного законодавства свідчить, що несвоєчасне здійснення державної реєстрації посвідченого заповіту в Спадковому реєстрі не зумовлює його нікчемність та не є підставою для оспорюваності заповіту (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 755/8776/18).
Доводи відповідача про недійсність доказів, а саме заповітів від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь позивачки, через допущені недоліки при їх оформленні а також невідповідність іншим заповітам, а саме: бланки заповітів містять герб України, хоча в той час використовувались бланки Радянського союзу, відбиток печатки не відповідає розмірам печатки, яка використовувалась в 2000 році, заповіти не містять ідентифікуючих даних, виготовлені за допомогою комп`ютерної техніки, тоді як у 2000 році заповіти виготовлялись на друкарській машинці, папір відрізняється від паперу, який використовувався в 2000 році, заповіти в 2000 році складались на двох аркушах, суд не приймає до уваги виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, який діяв на час складання заповіту) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Згідно ст. 541 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.
Згідно ст. 14 Закону УРСР «Про державний нотаріат», який діяв на час складання заповіту, у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують заповіти. Згідно ст. 17 зазначено Закону нотаріальні дії можуть вчинятися в будь-якій державній нотаріальній конторі або виконавчому комітеті міської, селищної, сільської Ради народних депутатів на всій території Української РСР, за винятком випадків, коли згідно з законодавством Союзу РСР або Української РСР нотаріальна дія повинна бути вчинена в певній державній нотаріальній конторі або виконавчому комітеті певної Ради народних депутатів. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори або виконавчого комітету міської, селищної, сільської Ради народних депутатів.
Статтею 19 Закону УРСР «Про державний нотаріат» передбачено, що при вчиненні нотаріальних дій державні нотаріуси та інші службові особи, що вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу громадян, їх представників або представників державних установ, підприємств і організацій, колгоспів, інших кооперативних та інших громадських організацій, які звернулися за вчиненням нотаріальних дій.
При посвідченні угод з`ясовується дієздатність громадян і перевіряється правоздатність юридичних осіб, які беруть участь в угодах. В разі укладення угоди представником перевіряються його повноваження.
Як видно з досліджених в судовому засіданні заповітів видно, що вони був складені та посвідчений секретарем виконавчого комітету Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області ОСОБА_5 , та головою виконкому ОСОБА_6 23 березня 1998 року та 25 березня 2000 року відповідно. Із заповітів видно, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заповіла все належне їм майно ОСОБА_1 . На заповіті є підпис ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Заповіт підписаний головою та секретарем виконкому Троїцької сільської ради та скріплений печаткою (а.с. 9, 57).
Факт не відповідності печатки Троїцької сільської ради, яка міститься на заповітах, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, а саме висновками експертиз, клопотання про проведення яких не заявлялось. Крім того, суду не надано жодного доказу, що вказані заповіти не відповідають дійсності, а саме звернень до правоохоронних органів з приводу їх підробки та результатів проведення відповідних перевірок. Інші обставини, зазначені відповідачем як підстави для визнання заповіту недопустими доказом, не заслуговують на увагу, так ці підстави лише продекларовано відповідачем без надання будь-яких об`єктивних доказів. Так, виконання заповіту комп`ютерною технікою на бланку із гербом України не може свідчити про його недійсність, а саме про відсутність волевиявлення спадкодавців.
Технічні помилки (описки) у заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення і не впливають на дійсне волевиявлення особи (Постанова КЦС ВС від 12.01.2021 у справі № 397/1396/19).
Інших доказів щодо недійсності заповітів від 23 березня 1998 року та 25 березня 2000 року відповідно, складеного секретарем Троїцької сільської ради від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суду не надано, клопотань про витребування будь-яких інших доказів, призначення судових експертиз від позивача не надходило.
За таких обставин, суд вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт недійсності заповітів від 23 березня 1998 року та 25 березня 2000 року відповідно, складених секретарем Троїцької сільської ради від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а саме складання та заповнення за допомогою комп`ютерної техніки, на бумазі, яка не використовувались, невідповідність печатки, в зв`язку з чим в задоволенні клопотання про визнання доказів, а саме заповітів, недопустимими належить відмовити.
Положенням ч. 1-2 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Приймаючи до уваги, що в зв`язку з втратою правовстановлюючого документу сертифікату про право на земельну частку (пай), позивач не може реалізувати своє право власності на земельну частку та зареєструвати його, суд вважає, що є достатні підстави про визнання за нею права на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - земельні частки (пай).
Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позивач успадкував зазначене спадкове майно, яке є об`єктом права приватної власності, у зв`язку із чим є підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Сторони не заявляли клопотань про розподіл судових витрат, а тому суд вважає можливим залишити понесені судові витрати за сторонами.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.258,259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як за спадкоємцем за заповітом, а саме: на право на земельну частку (пай) розміром 6.44 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Карла Маркса Любашівського району Одеської області, що розташована на території теперішнього Боківського старостинського округу Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області, на підставі виданого сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ОД № 005551, який видано Любашівською районною державною адміністрацією 22 серпня 1996 року на ім`я ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , як за спадкоємцем за заповітом, а саме: на право на земельну частку (пай) розміром 6.44 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Карла Маркса Любашівського району Одеської області, що розташована на території теперішнього Боківського старостинського округу Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області, на підставі виданого сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ОД № 005459, який видано Любашівською районною державною адміністрацією 22 серпня 1996 року на ім`я ОСОБА_4 .
Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Суддя: Вужиловський О.В.