КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/3183/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бузинного Андрія Станіславовича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року в складі судді Єросової І. Ю.,

встановив:

19.06.2023 Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 26.01.2022 в розмірі 47 298,64 грн, що виникла станом на 29.05.2023.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.08.2021 ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, який ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком ОТР паролю на фінансовий номер телефону клієнта.

У подальшому ОСОБА_1 виявила бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка/Кредит готівкою», ознайомилась із актуальними умовами кредитування та 26.01.2022 підписала Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після цього з відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано кредитний договір б/н від 26.01.2022 про надання строкового кредиту у розмірі 48 000 грн шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18%. Додатково між сторонами було підписано Графік кредиту.

У порушення умов договору та вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором відповідно до Графіку кредиту не виконала, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 29.05.2023 має заборгованість 47 298,64 грн, яка складається з наступного: 41 911,27 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5 387,37 грн - заборгованість за нарахованими відсотками.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 26.01.2022 в розмірі 47 298, 64 грн станом на 29.05.2023. Вирішено питання розподілу судових витрат.

04.10.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Бузинний А. С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Судові витрати покласти на позивача.

Свої доводи обґрунтовує тим, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг при наданні послуги «Миттєва розстрочка/Кредит готівкою», які б були чинними станом на 26.01.2022.

При цьому Умови та правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим банком.

Судом першої інстанції не було чітко та однозначно встановлено, які саме Умови та Тарифи відповідач розуміла як клієнт банку, ознайомилась та погодилась з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та кредитних договір б/н, а матеріали справи не містять підтвердження того, що відповідач приєдналась до кожної редакції Умов і правил обслуговування, що діяли в період співпраці із банком.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг та кредитний договір б/н не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Звертає увагу на наявні в матеріалах справи протиріччя, а саме: зазначення в документі про надання згоди на встановлення автоматичного списання банком платежів номеру кредитного договору - №3366, в той час як в кредитному договорі від 26.01.2021 зазначено, що номер не присвоюється; судом першої інстанції встановлено, що відповідач виявив бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» 26 січня 2022 року, натомість у кредитному договорі, який нібито було укладено з відповідачем, вказана дата 26 січня 2021 року. З огляду на це вказаний доказ не може бути розцінений судом як належний, допустимий та належний.

23.11.2023 АТ КБ «ПриватБанк» надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що відповідачем не було виконано належним чином взяте на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у визначений договором строк.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 26 січня 2022 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого відповідач отримала строковий кредит в розмірі 48 000 грн шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника строком на 10 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18% та зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в обумовлений цим договором термін.

Укладення вказаного договору підтверджується підписами сторін.

Вказаний договір містить всі істотні умови кредитування, в тому числі процентну ставку (1,5% на місяць (18% річних), її тип (фіксована), наявність платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору (відсутні), платежі за послуги кредитного посередника, що підлягають сплаті споживачем ( відсутні), загальні витрати за кредитом ( 7 200 грн), орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом ( 55 200 грн), реальну річну процентну ставку (37% річних), порядок повернення кредиту тощо (а.с. 20-25).

Відповідно до виписки за договором №б/н за період з 26.01.2022 -31.05.2023 заборгованість відповідача за вказаним договором становить 47 298,64 грн (а.с.6).

Доводи апеляційної скарги про те, що при укладенні кредитного договору відповідач не була належним чином ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «КБ «ПриватБанк» на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки істотні умови договору були погоджені в самому кредитному договорі, скріпленому підписами його сторін.

Підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 26.08.2021 до укладення кредитного договору від 26.01.2022, а також відсутність доказів ознайомлення відповідача з Умовами та правилами в частині надання послуги «Миттєва розстрочка/кредит готівкою», які були чинними станом на 26 січня 2022 року, на правильність висновків суду першої інстанції не впливає, оскільки всі істотні умови кредитного договору було визначено в самому тексті цього договору, який не є договором приєднання, а є самостійним договором, який був підписаний його сторонами та був обов`язковий для виконання на погоджених його сторонами умовах.

Твердження відповідача щодо необізнаності з умовами кредитного договору також спростовуються графіком платежів по ньому, який підписаний відповідачем 26 січня 2022 року, фактом використання нею кредитних коштів та діями, спрямованими та виконання договору після його укладення.

Як пояснив позивач у відзиві на апеляційну скаргу, розбіжності в номері кредитного договору б/н та № 63366 узгоджуються з порядком видачі кредиту в системі банку, адже обліковий № 63366 в програмних комплексах банку присвоюється кредитному договору після його підписання і відображається в Заяві-підтвердженні на здійсненні регулярних платежів (договірне списання). Стосовно дати укладення кредитного договору, яка міститься в шапці договору, зазначив, що має місце технічна описка, де замість 2022 року зазначено 2021 рік. Договір укладено в січні місяці і при оформленні договору автоматично обрано минулий рік. Проте, фактично кредит було видано та отримано 26 січня 2022 року, що можна побачити з дати підписання договору ОТР паролем та виписки по рахунку.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що наявність облікового номер у кредитного договору в Заяві-підтвердженні відповідача про здійснення регулярних платежів ( договірне списання) та технічна помилка в даті договору, жодним чином не впливає на чинність кредитного договору і обов`язків сторін його виконувати.

Судом встановлено, що сторони досягли домовленості та уклали кредитний договір, в якому передбачили умови його виконання, у тому числі і щодо сплати відсоткової ставки, і оскільки наявність заборгованості позивачем спростовано не було, тому ці умови повинні виконуватись.

Виходячи з викладеного, колегія вважає, що суд першої інстанції, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять достатнього обґрунтування, що могло би стати підставою для скасування рішення і ухвалення нового, а тому, дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бузинного Андрія Станіславовича залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук