Житомирський апеляційний суд
Справа №2-4862/10 Головуючий у 1-й інст. Шкиря В. М.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 2-4862/10 за скаргою ОСОБА_1 , на дії в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Миколи Корнєєва, заінтересована особа - ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 29 липня 2024 року, постановлену під головуванням судді Шкирі В.М.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій зазначив, що у провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_2 на користь фізичних осіб грошових коштів. Заявник вказує, що був одним із стягувачів у вказаному виконавчому провадженні.

В межах виконавчого провадження був накладений арешт на належну боржнику 1/2 частину автомобіля MAZDA 3, 2007 року випуску,номерний знак НОМЕР_1 . Ця частина автомобіля була передана йому в рахунок погашення боргу в розмірі 64957 грн. на підставі постанови старшого державного виконавця Сладь Т.П. від 17 грудня 2021 року та акта передачі, складеного цього ж дня.

4 серпня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням рішення суду. При цьому, була врахована та обставина, що він отримав у власність майно боржника на суму 64957 грн, тобто 1/2 частину вказаного транспортного засобу.

Проте, постановою Житомирського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року скасовано вказані постанову державного виконавця та акт від 17 грудня 2021 року.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_2 досі не погашена, однак після скасування судом постанови державного виконавця про передачу майна стугувачеві та відповідного акта, виконавче провадження не відновлене.

Заявник вказує, що 21 лютого 2024 року він звернувся до начальника Відділу ДВС з проханням скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження.

29 лютого 2024 року начальник Відділу ДВС письмово повідомив про відсутність підстав для скасування вказаної постанови, оскільки не надано доказів виконання постанови апеляційного суду щодо повернення вказаного автомобіля стягувачу.

Оскільки така бездіяльність не узгоджується з вимогами законодавства та порушує його права як стягувача у вказаному виконавчому провадженні, ОСОБА_1 просив визнати неправомірною бездіяльність в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністертва юстиції ( м. Київ) Миколи Корнєєва, яка полягає у невжитті ним заходів щодо відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-4862/10 від 22 грудня 2010 року, виданого Корольовським районним судом м. Житомира.

Також просив зобов`язати в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністертва юстиції ( м. Київ) Миколу Корнєєва поновити його порушене право шляхом вжиття передбачених законом заходів щодо відновлення вказаного виконавчого провадження.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29 липня 2024 року скаргу ОСОБА_1 повернуто без розгляду з підстав, передбачених частиною четвертою статті 183 ЦПК України.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні даного питання суд виходив з того, що ним не надано доказів надіслання копії скарги з додатками іншим учасникам справи. Однак, з картки руху документа в підсистемі Електронний суд вбачається, що 30 липня 2023 року він подав до суду докази направлення копії скарги з додатками іншим учасникам.

Проте суд 30 липня 2023 року постановив ухвалу про повернення скарги без розгляду, вказавши при цьому дату винесення цієї ухвали 29 липня 2024 року.

Вказані обставини підтверджуються протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходчи з наступного.

Вирішуючи питання про повернення без розгляду скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів надіслання ( надання) копії такої скарги іншим учасникам справи, що, у своє чергу, є підставою для застосування положень частини четвертої статті 183 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Так, за правилами частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву ( клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Розділ VII ЦПК України Судовий контроль за виконанням судових рішень передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважаюь, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Верховний Суд у постанові від 15 вересня 2021 року у справі №761/16863/14-ц зазначив, що звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність виконавця є формою звернення за судовим захистом на стадії виконання судового рішення, тому до скарги, яка подається відповідно до статті 447 ЦПК України, застосовуються загальні вимоги (правила) щодо форми та змісту позовної заяви, а не правила, які процесуальний закон визначив для заяв з процесуальних питань ( стаття 182 ЦПК України). Це пояснюється тим, що розділ VII ЦПК України Судовий контроль за виконанням судових рішень- це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ, а тому, до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі на дії чи бездіяльність виконавця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі, залишення скарги без руху, якщо для цього є підстави.

Отже, суд першої інстанції не звернув уваги, що вимоги частини другої статті 183 параграфу 2 Заяви з процесуальних питань глави 1 Розділу ІІІ Позовне провадження ЦПК України не регулюють спірні процесуальні відносини, а положення частини четвертої статті 183 ЦПК України поширюються виключно на заяви ( клопотання, заперечення) з процесуальних питань, подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті.

Натомість, процесуальні відносини, пов`язані із поданням скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавця, регулюються Розділом VII ЦПК України Судовий контроль за виконанням судових рішень, який встановлює окремий процесуальний режим розгляду відповідних справ.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 4 травня 2022 року у справі №711/12038/14-ц, від 23 листопада 2022 року у справі №201/4132/19, від 5 грудня 2023 року у справі №127/10203/16.

Враховуючи вищкзазначене, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вимоги частини другої статті 183 Розділу ІІ Заяви з процесуальних питань ЦПК України не регулюють спірні процесуальні правовідносини, тому не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви ( клопотання, заперечення), подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті.

При цьому, як звернув увагу Верховний Суд, Розділ VII ЦПК України Судовий контроль за виконанням судових рішень - це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ.

Крім того, виконання судових рішень є завершальною стадією судового процесу. Саме такий принцип застосовує ЄСПЛ у своїй сталій практиці, зазначивши, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

Застосовуючи у даній справі положення частин другої та четвертої статті 183 ЦПК України, суд першої інстанції послався на правовий висновок Верховного Суду , викладений у постанові від 5 листопада 2020 року у справі №591/1581/20, який передбачає можливість застосування цієї норми при розгляді подання державного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника. Однак, у справі, яка переглядається в апеляційному порядку, ОСОБА_1 подав скаргу на дії посадової особи державної виконавчої служби. Отже, вказана постанова стосується інших процесуальних правовідносин й не регулює правовідносини у справі про оскарження дії посадової особи державної виконавчої служби.

Таким чином, ухвалу слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,379,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 29 липня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді :