КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №754/751/23 Головуючий у суді І інстанції: Радзівіл А.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Хоменко Олени Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Броварського районного суду Київської області від 07 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області про усунення перешкод у спілкування з дитиною та встановлення графіку спілкування,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача, в якому просила зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спілкуванні з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначивши такі способи участі бабусі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а саме: постійно необмежене право спілкування як особисто без присутності сторонніх осіб, так і шляхом телефонного зв`язку та інтернет - зв`язку із ОСОБА_3 ; зобов`язати відповідача інформувати позивача, в разі зміни місця проживання дитини, про місце знаходження останнього, вирішити питання про судові витрати.

Свій позов обґрунтовувала тим, що вона є бабусею малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який наразі навчається в Броварській спеціалізованій школи І-ІІІ ступенів ім. Василя Стуса, м. Бровари Київської області.

Наразі дитина відповідно до рішення Броварської міської ради Броварського району Київської області від 30.03.2021 року № 222 має статус дитини, позбавленої батьківського піклування та знаходиться під опікою.

Опікуном дитини є старший онук позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, як стверджує позивач, не надає їй доступу до дитини.

Звернення позивача до управління освіти Броварської міської ради Броварського району Київської області та Броварської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів ім. Василя Стуса, не дали жодного результату щодо зустрічі з дитиною та надано рекомендацію звернутися до Служби у справах дітей Броварської міської ради Броварького району Київської області.

Звернувшись із письмовою заявою до Служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області про встановлення графіку спілкування з дитиною, Службою у справах дітей 03.02.2022 року було надіслано лист про надання роз`яснень наступного змісту: "З 23 березня 2021 року на первинному обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у Службі перебуває малолітня дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 30.03.2021 № 222, ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку з тим, що матір дитини, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а батько ОСОБА_5 , рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.01.2021 визнаний безвісно відсутнім.

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 20.04.2021 № 295 ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_3 .

Принагідно інформуємо Вас, що в статті 257 Сімейного кодексу України визначено:

- баба має право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні;

- батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою своїх прав щодо виховання внуків.

Вами вказано, що гр. ОСОБА_2 чинять перешкоди у спілкуванні з дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_3 ..

Тому, згідно статті 257 Сімейного кодексу України, якщо такі перешкоди чиняться, баба має право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 19 Сімейного кодексу України Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до статті 263 Сімейного кодексу України спір щодо участі баби у вихованні дитини вирішується судом

У Службі відсутні відомості та підтверджуючі рідство документи, як баби та онука, гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_3 . Також не додані вказані документи до звернення.

У разі доведення рідства між гр. ОСОБА_2 та малолітнім ОСОБА_3 , ОСОБА_2 має право на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з онуком або про участь у вихованні дитини".

Позивач зазначає, що враховуючи відмову Служби у справах дітей у розгляді зазначеної заяви, вона наразі вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Так, позивач є громадянкою України та з 1995 року проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_6 , донькою - ОСОБА_4 , зятем - ОСОБА_5 та онуками - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в м. Донецьк, за наступними адресами:

- позивач із чоловіком - АДРЕСА_1 ;

- донька із сім`єю - АДРЕСА_2 .

Вказівні об`єкти нерухомості належать позивачу на праві приватної власності.

Після початку військових дій на сході України, позивач з дітьми вимушена була залишити місто Донецьк.

Так з липня 2014 року по червень 2019 року позивач спільно із відповідачем, дитиною проживали на орендованій квартирі за адресою АДРЕСА_3 , а з червня 2019 року по 26.12.2020 року за адресою: АДРЕСА_4 .

Приблизно з січня 2020 року відносини між позивачем та відповідачем почали псуватися, і 26.12.2020 року, відповідач забравши дитину, вибув на постійне місце проживання до міста Бровари Київської області, де проживає і наразі.

Починаючи з 26.12.2020 року відповідач не дозволяє позивачу спілкуватися дитиною.

Мати Дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2020 року у справі №754/16441/20 визнана померлою, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 від отруєння угарним газом.

Батько Дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27.01.2021 року у справі № 754/17414/20 визнано безвісно відсутнім.

Дідусь дитини та чоловік позивача - ОСОБА_6 - згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2020 року у справі № 754/16704/20, визнаний померлим, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 від отруєння угарним газом.

Разом з тим, наявність конфлікту та неприязні відносин між відповідачем та позивачем не є підставою для обмеження її прав на спілкування з дитиною.

Позивач бажає приймати участь у вихованні дитини та спілкуватися з ним. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з бабусею служитиме задоволенню життєво важливих психологічних потреб останньої.

Позивач має право на спілкування з онуком та приймати участь у його вихованні і при цьому відповідач не має права перешкоджати цьому в інтересах дитини. Позбавлення бабусі права на спілкування з онуком може позбавити його родинних зв`язків, турботи та любові з її боку.

Рішенням Броварського районного суду Київської області від 07 червня 2024 року зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні із онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначено ОСОБА_2 порядок участі у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом встановлення графіка виховання та спілкування з дитиною, а саме:

-два рази на місяць у першу та третю суботу місяця з 16.00 год до 18.00 год., за місцем проживання баби, у супроводі опікуна дитини, до досягнення дитиною 14-річного віку; в подальшому два рази на місяць у першу та третю суботу місяця за місцем проживання баби за згодою дитини.

-вільне спілкування дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 з бабою ОСОБА_2 у телефонному режимі.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1073 грн 60 коп. сплачений судовий збір.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, 03 вересня 2024 року адвокат Хоменко О.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що судом першої інстанції не в повній мірі були досліджені обставини по справі, які були встановлені у судовому порядку зокрема відповідач звернув увагу суду на наступні прояви поведінки позивачки - ОСОБА_2 , а саме позивачка неодноразово висловлювала відповідачу та його малолітньому брату думку про те, що малолітнього ОСОБА_3 необхідно здати до дитячого будинку; під час купання брата включала дуже гарячу воду, через що дитина дуже плакала та боялась будь-якого контакту з водою; під час навчання брата у школі вона забороняла відвідувати деякі заняття, які на її думку нібито є шкідливими для дитини, наприклад фізкультура, якщо урок фізкультури був в середині навчального дня, то дитина могла не піти у школу в цей день взагалі; під час одного з уроків англійської мови (04.02.2021 року) вона намагалася вибити вікно у школі НВК № 39 м. Києва "щоб поспілкуватися", чим налякала ОСОБА_3; забороняла спілкування ОСОБА_3 з іншими родичами; забороняла відповідачу з ОСОБА_3 виходити на вулицю в період з грудня по квітень; забороняла спати ОСОБА_3 на окремому ліжку до 7 років; нав`язувала думки малолітній дитині щодо його рідних, зокрема, брата, тітки, бабусі, дідуся, використовуючи такі слова як: фашист, насильник, маніяк, бандит, тобто намагалася налаштувати дитину проти всіх інших родичів.

Також відповідач зазначив, що позивач щодня надсилає відповідачу повідомлення з погрозами щодо його молодшого брата, а також безпідставними звинуваченнями у месенджер "Viber". Так, 01.04.2022 року позивач звинуватила відповідача у сексуальному насильстві над братом. Крім того, неодноразово звинувачувала його у фізичному та психологічному насильстві тощо. Кожен день він отримував повідомлення, що принижують загиблих батьків, інших родичів відповідача та його підопічного, а також повідомлення щодо особисто відповідача у віці до 1 року.

Відповідач вважає, що позивачка чинить психологічний тиск як на нього, так і на його малолітнього брата. При цьому відповідач є повнолітнім та може проаналізувати і правильно сприйняти її висловлювання та тиск, однак його підопічний є ще малим і такі дії зі сторони ОСОБА_2 можуть негативно вплинути на його емоційний стан та психологічне здоров`я.

Також відповідач вважає, що поведінка ОСОБА_2 є нестабільною і його малолітній брат ОСОБА_3 неодноразово був свідком її емоційних спалахів. Відсутність самоконтролю та емоційна нестабільність може призвести до нанесення брату відповідача як психологічних, так і фізичних травм.

Таким чином, на переконання відповідача, незважаючи на те, що відповідно до законодавства позивачка має право спілкуватися зі своїми онуками та брати участь у їх вихованні, попередній досвід спілкування як відповідача особисто, так і його малолітнього брата ОСОБА_3 із ОСОБА_2 свідчить про неконтрольованість її поведінки, можливість застосування психологічного тиску та фізичної сили до малолітнього ОСОБА_9 , що перешкоджатиме нормальному розвитку дитини.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючі позовні вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що доказів тієї обставини, що спілкування баби з внучкою суперечить інтересам дитини, перешкодить її нормальному розвитку та негативно вплине на її психічний чи фізичний стан, або ж становить загрозу для неї, матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять даних щодо протиправних дій чи поведінки баби стосовно онука. Крім того, судом першої інстанції встановлено, що позивач має постійне місце проживання, за станом здоров`я позивач може спілкуватися із онуком та брати участь у його вихованні.

При визначенні способу участі баби, суд першої інстанції враховував, малолітній вік дитини, його індивідуальні потреби в цьому віці для здорового розвитку, принцип розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, забезпечення найкращих інтересів дитини, підтримку зв`язків з родичами та необхідності виховання дитини в родинному колі, відчуття любові та турботи, в тому числі, від баби по лінії матері.

Також, суд першої інстанції враховував, що інтересам дитини відповідає збереження родинних зв`язків, у тому числі з бабою, це буде сприяти повноцінному самоусвідомленню дитини та її належному вихованню.

Однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що ОСОБА_2 є бабусею малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Ворошиловського району м. Донецька, актовий запис №243; Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №7, зареєстрованого Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №791; Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №6, народження ОСОБА_3 зареєстроване Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №79.

Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2020 року у справі №754/16441/20 визнана померлою, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 від отруєння угарним газом, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , зареєстрованим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №3464.

Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27.01.2021 року у справі №754/17414/20 визнано безвісно відсутнім.

ОСОБА_6 (чоловік позивача) згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2020 року у справі № 754/16704/20, визнаний померлим, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 від отруєння угарним газом, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 , зареєстрованим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №3465.

Наразі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до рішення Броварської міської ради Броварського району Київської області від 30.03.2021 року № 222 має статус дитини, позбавленої батьківського піклування та знаходиться під опікою.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 30.03.2021 №222, ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку з тим, що матір дитини, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а батько, ОСОБА_5 , рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.01.2021 визнаний безвісно відсутнім.

У висновку Органу опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області № 250 від 04.04.2023 року про визначення ОСОБА_2 порядку участі у вихованні та спілкуванні з онуком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначено, що ОСОБА_2 є рідною бабою дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_3 , з`ясувавши режим дня малолітньої дитини та думку, орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області вважає за доцільне визначити ОСОБА_2 наступний порядок участі у вихованні малолітнього онука, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : два рази на місяць у першу та третю суботу місяця з 16.00 год до 18.00 год, за місцем проживання баби, у супроводі опікуна дитини, до досягнення дитиною 14-річного віку; в подальшому два рази на місяць у першу та третю суботу місяця за місцем проживання баби за згодою дитини. Не обмежувати спілкування дитини з бабою у телефонному режимі.

У висновку також зазначено, що малолітній ОСОБА_3 перебуває на первинному обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у Службі з 23 березня 2021 року.

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 20.04.2021 № 295 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено опікуном над малолітнім братом, ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зверталась до комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області про надання висновку до суду щодо визначення порядку участі у вихованні малолітнього онука, у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дитини, позбавленої батьківського піклування.

Опікун разом з дитиною проживав за адресою: АДРЕСА_5 , а зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , перебувають на обліку внутрішньо переміщених осіб. На момент розгляду справи влітку 2022 року, ОСОБА_1 просив Службу не розголошувати точну адресу його місця проживання та дитини, посилаючись на Закон України ?Про захист персональних даних?.

Відповідно до пояснення від 30.06.2022 року, ОСОБА_1 вважав недоцільним та шкідливим для психологічного стану його брата, ОСОБА_3 , спілкування з бабою ОСОБА_2 , що пояснював наступними обставинами.

Він зазначив, що баба має ознаки неадекватної, нестабільної поведінки, має емоційні спалахи, що негативно впливають на дитину. За час спільного проживання з ОСОБА_2 (з 2014 року по 2021 рік), вона неодноразово висловлювала думку про те, що дитину необхідно віддати до дитячого будинку, під час купання дитини вмикала занадто гарячу воду, через що хлопчик плакав, в школі забороняла відвідувати урок фізичної культури, забороняла ОСОБА_3 спілкуватися з іншими родичами, налаштовувала дитину проти рідних (говорила, що рідні погані), забороняла виходити дитині на вулицю в зимовий період, їздити у громадському транспорті, таксі, відвідувати дитячі гуртки, дозволяла при дитині ганебні висловлювання про його батьків.

Опікуну надходили дзвінки від невідомих людей, які погрожували розправою, якщо він не дозволить бабі спілкуватися з ОСОБА_3 , та отримував повідомлення схожого змісту від самої баби.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_2 має ще трьох онуків: самого опікуна ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 . Усі три особи отримали психологічну травму та терплять психологічне насилля по теперішній час від ОСОБА_2 ..

12 червня 2022 року спеціалістом Служби з малолітнім ОСОБА_1 було проведено бесіду, за результатом якої можна зробити наступний висновок: головною авторитетною захищаючою дорослою фігурою для є його старший брат ОСОБА_1 , який є його опікуном. Він створює для меншого брата доброзичливу сімейну атмосферу та налаштовує його до позитивного- спілкування та сприйняття оточуючих. ОСОБА_3 не знає про існуючий конфлікт між його старшими близькими родичами (братом ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_2 ). Загалом малолітній демонструє довіру як до старшого брата, так і до бабусі, і до інших родичів та близьких знайомих його сім`ї.

ОСОБА_3 вказав, що хотів би зустрічатись із бабусею ОСОБА_2 , запитання про те, як часто він хоче зустрічатись з бабою, ОСОБА_3 відповів: «Або раз на тиждень, або кожного дня».

Малолітньому було запропоновано розміркувати про те (вдома у бабусі, в себе вдома, на вулиці), де та скільки часу йому буде комфортно зустрічатись із бабусею. ОСОБА_3 вказав, що хоче зустрічатися із бабусею у квартирі, де проживає разом із братом ОСОБА_1 , та щоб ці зустрічі відбувалися кожного дня і тривали не менше п`яти годин.

29 червня 2022 року Служба направила лист до служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації за № 9.02-09.1/9/6509 щодо отримання акту обстеження умов проживання гр. ОСОБА_2 , письмового пояснення баби щодо порядку участі у вихованні малолітнього онука ОСОБА_3 , із зазначенням днів та годин побачень з дитиною.

18 липня 2022 року Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, було надано акт обстеження умов проживання гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 . Загальна площа квартири складає 22 кв.м.. На праві власності належить ОСОБА_1 (опікуну дитини та онуку громадянки). В квартирі зроблено косметичний ремонт, наявна вся необхідна побутова техніка, чисто та прибрано. Для дитини є окреме спальне місце, письмовий стіл, шафа. ОСОБА_2 проживає одна. Борги по сплаті комунальних послуг відсутні за вищевказаною адресою.

Також додано лист Деснянського районного в місті Києві центру соціальних служб, який провів Акт оцінки потреб особи та надав Висновок оцінки потреб особи ОСОБА_2 .. На час соціального відвідування основними ознаками СЖО та чинниками є похилий вік та внутрішнє переміщення особи, що класифікує випадок як простий.

Слід зазначити, що питання спілкування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово піднімалося між спеціалістом Служби та опікуном дитини, але ОСОБА_1 був налаштований категорично проти, маючи негативний досвід спілкування з рідною бабою та їх спільного проживання.

Під час телефонних розмов спеціаліста з бабою, ОСОБА_2 дозволяла собі підвищувати тон, перебивала, заперечувала будь-що сказане спеціалістом, якщо це суперечило думці заявниці, оскільки вважає, що лише її бачення ситуації є правильним.

Розгляд заяви ОСОБА_2 щодо надання висновку до суду щодо визначення порядку участі у вихованні малолітнього онука, ОСОБА_3 , було припинено, у зв`язку з тим, що станом на 14 вересня 2022 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна інформація про те, що цивільна справа за № 361/1341/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 була залишена без руху, про що заявницю було повідомлено листом від 14.09.2022 року №9.02-04/05/781.

Станом на 28 лютого 2023 року опікун разом з дитиною проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Умови проживання дитини задовільні, хлопчик забезпечений усім необхідним для повноцінного розвитку.

Дитина навчається в 4-Ж класі Броварського ліцею №5 ім. Василя Стуса Броварської міської ради Броварського району Київської області.

Відповідно до пункту 52 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини", Служба здійснює контроль за умовами утримання, навчання, виховання дитини, над якою встановлено опіку. Умови проживання дитини добрі, хлопчик відвідує спортивний гурток, дитина забезпечена усім необхідним для повноцінного розвитку, опікун належним чином виконує свої обов`язки, що підтверджується і характеристикою Броварської спеціалізованої школи І-ІІІ ст. № 5 ім. Василя Стуса.

Керуючись статтею 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою. опікуном, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між опікуном та бабою спору щодо її виховання, місця проживання, тощо. За місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 та за умови ОСОБА_1 (опікуна) бути присутнім під час спілкування спеціаліста Служби з підопічним, спеціалістом Служби була проведена повторна бесіда з дитиною 28 лютого 2023 року.

Малолітній ОСОБА_3 в процесі бесіди з спеціалістом Служби повідомив, що за період з 12 липня 2022 року по даний час не зустрічався та не спілкувався з бабою ОСОБА_2 .

На запитання: «Чи хоче він зустрічатися та спілкуватися з бабою?», хлопчик відповів негативно. На прохання пояснити чому він не хоче бачитися з бабусею або говорити по телефону, ОСОБА_3 вказав, що під час спілкування з бабусею він постійно чує від неї критику на свою адресу та старшого брата. Він навів приклад як бабуся критикувала його одяг та зовнішній вигляд.

На запитання: «Чому його думка щодо спілкування з бабою змінилася протилежну з моменту попередньої бесіди (12 липня 2022 року)??, ОСОБА_3 не надав конкретного пояснення, але вказав, що під час минулої бесіди не про все згадав і розповів. Хлопчик вказав, що під час їх з ОСОБА_1 спільного проживання у м. Києві з бабою, між ОСОБА_1 та бабою постійно виникали конфлікти.

Спеціаліст Служби, який проводив спілкування з дитиною влітку 2022 року та 28 лютого 2023 року відмітив, що думка ОСОБА_3 щодо спілкування з бабою різко змінилась: якщо влітку 2022 року дитина мала бажання зустрічатися із бабусею у квартирі, де зараз проживає разом із братом ОСОБА_1 , та щоб ці зустрічі відбувалися кожного дня і тривали не менше п`яти годин, то наразі ОСОБА_3 взагалі не хоче ніякого спілкування із своєю бабою. Така поведінка дитини може бути спровокована ненавмисним втягуванням малолітнього ОСОБА_3 в задавнений конфлікт між його опікуном та бабою.

Враховуючи те, що наразі головною авторитетною батьківською фігурою для ОСОБА_3 є його старший брат ОСОБА_1 , який є його опікуном, думка дитини щодо зустрічей та спілкування з бабою ОСОБА_2 залежить від впевненості ОСОБА_3 у наявності між братом та бабою адекватних неконфліктних сімейних стосунків.

22 лютого 2023 року спеціалістом Служби рекомендованим листом з повідомленням були направлені листи-запрошення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з`явитись 01.03.2023 на засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області на якому планувалось розглянути ухвалу Деснянського районного суду м. Києва про визначення графіку спілкування ОСОБА_2 з онуком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

01 березня 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на засідання Комісії не з`явились, у зв`язку з чим розгляд ухвали Деснянського районного суду м. Києва перенесли на 22.03.2023 року.

09 березня 2023 року спеціалістом Служби були надіслані рекомендованим листом з повідомленням листи-запрошення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з`явитись 22.03.2023 року на засідання Комісії.

22 березня 2022 року на засіданні Комісії, у присутності ОСОБА_2 було розглянуто вищезазначену ухвалу. ОСОБА_1 на засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений.

ОСОБА_2 зазначила, що хоче налагодити родинні стосунки з онуками та відновити з ними спілкування. Зважаючи на вік, запропонувала щоб зустрічі відбувалися у м. Києві

З матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_16 , яка пояснила, що вона є невісткою позивача з 1994 року, з осені 2023 року вони з позивачем не спілкуються, після того як позивач дізналась, що вона буде свідком. Позивач постійно негативно висловлювалась про відповідача та його батьків. Позивач є не простою людиною за своїм характером та внутрішніми переконаннями. У позивача та відповідача були суперечки з приводу виховання ОСОБА_3 , стосовно школи, лікування. ОСОБА_2 забороняла ОСОБА_3 виходити на вулицю, до ОСОБА_1 відноситься неприязно. Коли вони проживали разом, в них виникали суперечки. Позивач завжди погано говорила про батька хлопчиків. Коли хлопчики з`їхали від бабусі, свідок зі своїм сином ОСОБА_10 зустрілись з позивачем, щоб обговорити як будуть в подальшому спілкуватись, але зустріч закінчилась сваркою. Позивач не контролює свої емоції, може кричати, проклинати. Позивач дуже негативно настроєна проти ОСОБА_1. Відповідач ніколи не настроював ОСОБА_3 проти бабусі. Хлопчики приходять до свідка в гості і ОСОБА_3 казав свідку: ?Я тебе люблю, ти хороша, хоча бабуся казала, що ти погана?. Діти свідка не спілкуються з бабусею, якщо вона звертається до них за допомогою, то допомагають.

Свідок ОСОБА_10 в суді першої інстанції пояснив, що позивач є його бабусею. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 приходять в гості до його мами ОСОБА_16 . У ОСОБА_1 з бабусею тяжкі відносини, якщо вони зустрічаються то розмова відбувається на підвищених тонах. Бабуся негативно говорить про батька ОСОБА_1 . У свідка із бабусею гарні відносини, за останні два роки два рази бачились, бо з нею важко спілкуватись. У свідка є сестра, які в неї відносини з бабусею він не знає, але коли вони з сестрою проживали разом, то сестра часто плакала після дзвінка бабусі. Свідок чув як бабуся негативно висловлювалась про батька ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . До ОСОБА_1 завжди було погане ставлення у бабусі, між ними завжди були сварки. Позивач кричить та завжди незадоволена ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що ОСОБА_2 є рідною бабою дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_3 , з`ясувавши режим дня малолітньої дитини та думку, орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області вважає за доцільне визначити ОСОБА_2 наступний порядок участі у вихованні малолітнього онука, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : два рази на місяць у першу та третю суботу місяця з 16.00 год до 18.00 год, за місцем проживання баби, у супроводі опікуна дитини, до досягнення дитиною 14-річного віку; в подальшому два рази на місяць у першу та третю суботу місяця за місцем проживання баби за згодою дитини. Не обмежувати спілкування дитини з бабою у телефонному режимі.

Статтею 51 Конституції України, частинами 2, 3 статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до ч.ч 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справі № 295/13297/18 (провадження № 61-8094св20) вказано, що «законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини 2, 3 статті 257 СК України).

Відповідно до ч. 1 статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Повага до приватного і сімейного життя є важливими правами, захист яких гарантується Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини поняття «сімейне життя» у розумінні статті 8 Конвенції отримало достатньо широке тлумачення, не обмежується лише шлюбними відносинами, а може охоплювати й інші фактичні «сімейні зв`язки», зокрема, відносини між дитиною та близькими родичами (наприклад, бабою та дідом), оскільки останні можуть відігравати суттєву роль у сімейному житті.

Під правом на повагу до сімейного життя баби та діда стосовно до своїх онуків в першу чергу розуміється право на підтримання нормальних стосунків між бабою або дідом та онуками шляхом контактів з ним. Такі контакти зазвичай відбуваються за згодою особи, яка несе батьківську відповідальність, а це означає, що доступ баби, діда до онука, як правило, здійснюється на розсуд батьків дитини.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, провадження № 61-3462св20.

Крім цього, при розгляді справи зазначеної категорії слід приймати до уваги, що конструкція статті 159 СК України свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права та є окремим способом захисту порушеного права діда й баби на спілкування з внуками.

Відмова у задоволенні позову про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (зокрема, внаслідок недоведеності перешкод чи з інших підстав), не є підставою для відмови судом у захисті й реалізації прав, передбачених частиною 2 статті 159, частиною 1 статті 263 СК України - визначенні способів участі баби та діда у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справа № 742/1716/23 (провадження № 61-17035сво23), постанові Верховного Суду від 27 серпня 2024 року у справі № 757/26787/22 (провадження № 61-2092св24).

Для врахування балансу інтересів у цій справі Верховний Суд звертається до положення статті 257 СК України, згідно з якою баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення наведених норм матеріального права у системному поєднанні з прецедентними рішеннями Європейського суду з прав людини дає Верховному Суду підстави вважати, що дід має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. З урахуванням наведеного, Верховний Суд вважає, що саме збалансування наведених вище прав і гарантій має бути основою для належного виконання рішення суду про участь у спілкуванні дитини з дідом.

Подібні за змістом висновки викладено Верховним Судом у постанові від 19 травня 2022 року у справі № 607/9336/20 (провадження № 61-20367св21), вирішуючи питання про права діда та баби на спілкування зі своєю онукою та на участь у її вихованні.

Встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивачку можливості вільно спілкуватися з онуком, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, врахувавши права та бажання бабусі брати участь у вихованні та спілкуванні з онуком, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з онуком.

Визначаючи спосіб участі бабусі у вихованні та спілкуванні з онуком, суд першої інстанції, врахувавши інтереси дітей, їх вік, статус, місце проживання, вважав, що баба має право спілкуватись зі своїм онуком, брати участь у його вихованні, тому дійшов висновку про визначення порядку участі баби у вихованні онука та у спілкуванні з ним шляхом зустрічей два рази на місяць до досягнення дитиною 14-річного віку, в подальшому два рази на місяць у першу та третю суботу місяця за місце проживання баби за згодою дитини. А також вільне спілкування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з бабою у телефонному режимі.

Згідно зі статтею 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 643/16285/20, провадження № 61-530св23, на яку посилається заявник.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дія якого продовжена до теперішнього часу.

З урахуванням введення воєнного стану в Україні, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя та здоров`я дитини.

Суд першої інстанції при вирішенні спору в частині визначення місця зустрічі баби з онуком за місцем проживання баби не звернув уваги на той факт, що баба та онук проживають в різних населених пунктах, баба в м. Києві, а онук в м. Бровари.

Суд першої інстанції також не дав оцінку тому факту, що м. Київ в умовах воєнного стану перебуває під постійними обстрілами ракет та дронів, час поїздки громадським транспортом складає приблизно 3 години в одну сторону, тобто відвідуючи бабу за місцем її проживання онук разом з опікуном повинні провести приблизно 6 годин у дорозі.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 травня 2020 року у справі № 587/2134/17, провадження 61-37492св18, від 16 листопада 2020 року у справі № 313/310/18, провадження № 61-4263св20, від 06 лютого 2019 року у справі № 127/15879/17-ц, провадження № 61-37587ск18, від 17 серпня 2022 року у справі № 613/1185/19, від 14 липня 2020 року у справі № 127/28537/18, провадження № 61-7403св20, на які посилається заявник у касаційній скарзі.

У справі «Ген та інші проти України» (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 10 червня 2021 року, заяви № 41596/19, 42767/19, пункт 66) ЄСПЛ зазначив, що право дитини висловлювати власні погляди (небажання бачитись дитини з одним із батьків) не потрібно тлумачити як таке, що фактично надає дітям беззастережне право вето без розгляду будь-яких інших факторів і здійснення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів; крім того такі інтереси, як правило, передбачають підтримку зв`язків дитини із сім`єю.

Суд апеляційні інстанції зазначає, що належна увага повинна приділятись поглядам та думці дитини відповідно з її віком і зрілістю. Право бути почутою є правом дитини, а не обов`язком. Водночас думка дитини не завжди може відповідати її найкращим інтересам.

Суд апеляційні інстанції зауважує, що суд може оцінювати думку малолітньої дитини з урахуванням її віку не лише безпосередньо в судовому засіданні, але і через професійне посередництво, зокрема шляхом її опитування у присутності експерта психолога, який має відповідну кваліфікацію та може проводити бесіди з дитиною і правильно передати та інтерпретувати її слова, з фіксацією його результатів для суду у вигляді висновків експерта.

Суд першої інстанції при вирішенні спору в частині визначення місця зустрічі баби з онуком, не звернув увагу та не надав оцінку, тому , що внук виразив бажання зустрічатися з бабою за місцем свого проживання в м. Бровари. Разом з цим суд першої інстанції взяв до уваги лише думку баби та її вік, проігнорувавши факт воєнного стану в Україні, постійних обстрілів м.Києва, не звернув уваги на те що внук і баба проживають в різних населених пунктах та прийшов до помилкового висновку про визначення місця зустрічі за місцем проживання баби. Суд апеляційної інстанції вважає, що в інтересах прав дитини в цій частині рішення суду підлягає зміні з зазначенням місця зустрічі за місцем проживання онука.

Як зазначив в своїй постанові Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2023 року по справі №208/4682/20 (провадження №61-11294св22): «визначаючи способи участі баби та діда у спілкуванні та вихованні онука, потрібно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення рішення, зокрема, суд передусім повинен враховувати інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, а також вік, стан здоров`я, психоемоційний стан дитини».

Що стосується задоволеної позовної вимоги щодо вільного спілкування дитини з бабою у телефонному режимі, суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням розпорядку дня дитини, навчання, існування у дитини власних інтересів, крім того, суд апеляційної інстанції, звертає увагу, що графік побачень не має передбачати спілкування з дитиною в пізній час доби, оскільки дитині, зважаючи на її вік, потрібно дотримуватись певного режиму дня, тому суд апеляційної інстанції вважає, що слід конкретизувати часовий проміжок спілкування дитини з бабою в телефонному режимі, а саме визначивши спілкування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з бабою ОСОБА_2 у телефонному режимі з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. щодня.

Що стосується висновку Органу опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області № 250 від 04.04.2023 року про визначення ОСОБА_2 порядку участі у вихованні та спілкуванні з онуком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частині 6 статті 19 Сімейного Кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням віку дитини, виходячи з інтересів самої дитини та необхідності її розвитку, навчання, існування у дитини власних інтересів, встановлений оскаржуваним рішенням зазначений вище графік побачень буде порушувати принцип рівності, розумності, справедливості та збалансованості між інтересами усіх учасників сімейних відносин та вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення порядку участі баби ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні онука, визначивши такий спосіб участі шляхом особистих зустрічей два рази на місяць у першу та третю суботу місяця з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., за місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у супроводі опікуна дитини, до досягнення дитиною 14-річного віку; в подальшому два рази на місяць у першу та третю суботу місяця за місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за згодою дитини. Спілкування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з бабою ОСОБА_2 у телефонному режимі з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. щодня.

Такий порядок максимально наближений до інтересів дитини, при цьому колегія суддів звертає увагу, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, ставлення до бабусі, остання не позбавлена у майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні онука, що буде відповідати, насамперед, якнайкращим інтересам дитини.

В іншій частині, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що поведінка бабусі ОСОБА_2 свідчить про її неконтрольованість, можливість застосування психологічного тиску та фізичної сили до малолітнього ОСОБА_9 , що перешкоджати нормальному розвитку дитини, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки належних доказів зазначеним твердженням апелянта матеріали справи не містять. Водночас позивач має право на безпосереднє спілкування з онуком, що буде якнайкраще сприяти встановленню зв`язку та контакту дитини з бабусею.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не впливають в цілому на правильність висновків суду першої інстанції, і не є підставою для скасування судового рішення і відмови у задоволення позову.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки за результатами розгляду справи в суді апеляційної інстанції була змінена резолютивна частина судового рішення (щодо місця його виконання), то підстав для перерозподілу судових витрат не вбачається.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає зміні в частині висновку суду про визначення місця проведення зустрічі онука з бабою, а також стосовно спілкування у телефонному режимі у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Хоменко Олени Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Броварського районного суду Київської області від 07 червня 2024 року змінити, виклавши абзаци третій та четвертий резолютивної частини рішення в наступній редакції.

Визначити ОСОБА_2 порядок участі у вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом встановлення наступного графіка виховання та спілкування з дитиною, а саме:

- два рази на місяць у першу та третю суботу місяця з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., за місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у супроводі опікуна дитини, до досягнення дитиною 14-річного віку; в подальшому два рази на місяць у першу та третю суботу місяця за місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за згодою дитини.

- спілкування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з бабою ОСОБА_2 у телефонному режимі з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. щодня.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «25» листопада 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

В.І. Олійник