КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 489/4288/24
Провадження № 2/488/1543/24 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

29.10.2024 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Селіщевої Л.І., розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 20.05.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «Таліон Плюс» від 28.11.2019 р., ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» від 05.08.2020 р. та від 06.03.2024 р. Позивач, та Відповідач уклали Кредитний договір № 775440110 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідно до п.1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети на суму 10050,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.

20.05.2019 р. первісний кредитор - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі10050,00 грн. на банківську карту відповідача № 5168-75XX-XXXX-6695 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору.

Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №775440110 від 20.05.2019, становить 25 707,90 грн., яка складається з наступного: 10050,00 грн.-заборгованість по кредиту; 15657,90 грн.-заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

Виходячи з викладеного, позивач просить суд, стягнути з відповідача вказаний борг, сплачений при зверненні до суду судовий збір та витрати на правову допомогу.

Ухвалою судді від 24.07.2024 р. було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копія даної ухвали разом із позовом та доданими до нього матеріалами була направлена відповідачу, та роз`яснено його право на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач своїм правом на подання відзиву та заперечень не скористалася, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

У відповідності до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми закону, судом встановлено, що кредитний договір № 775440110 від 20.05.2019р., укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , у відповідності до вимог частини першої статті 638 ЦК України, оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Згідно зі статтею статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.11.2018р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.

28.11.2019р. ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020р. При цьому інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020р. між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р., що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018р. та №28/1118-01.

31.12.2021р. сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

Таким чином відступлення прав вимоги до Відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс» відбулося відповідно до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), який було фактично укладено після підписання договору кредитної лінії.

05.08.2020р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року.

В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 25 707,90 грн.

06.03.2024р. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 06/03/24 відповідно до умов якого Позивачу ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до Акту прийому передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 25 707,90 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд робить висновок, що кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений 20.05.2019р., тобто через один рік і шість місяці після укладення 28.11.2018 договору факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Право вимоги до відповідача не існувало на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018р.

Право майбутньої вимоги на момент укладення договору мало би бути визначеним, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018р. не було, та сторони не могли передбачити, що 20.05.2019р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» буде укладено договір з відповідачем.

Таким чином, позивач ТОВ «Юніт Капітал» не надав доказів переходу права вимоги до відповідача ОСОБА_1 від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором №775440110, оскільки кредитний договір був укладений 20.05.2019, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТОВ «Таліон Плюс» передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018, тобто задовго до укладення кредитного договору.

Окрім того, позивачем також не подано будь-яких доказів про направлення письмового повідомлення боржнику про відступлення права грошової вимоги за кожним із кредитних договорів, що відповідно до положень статті 1082 ЦК України зобов`язувало б відповідача на здійснення платежів позивачу, розмір грошових вимог тощо.

Отже, позивач не довів, що на момент пред`явлення цього позову боржник знав про свої зобов`язання перед фактором.

Таким чином, через відсутність в матеріалах справи належних доказів переходу до ТОВ «Юніт Капітал» прав вимоги за Договором Факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024 до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 775440110 від 20.05.2019, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», не можна вважати ТОВ «Юніт Капітал» належним позивачем у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України позивачеві не відшкодовуються понесені ним судові витрати через відмову у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальність «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ»: адреса: Україна ,01024, місто Київ, вул. Рогнідинська 4, А, офіс 10, .

Відповідач ОСОБА_1 : адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя Л.І. Селіщева