Справа № 487/8172/24
Провадження № 2/487/2926/24
27.11.2024 м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючої судді Скоринчук К.М., за участю секретаря судового засідання Карбівничої А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №б/н від 27.10.2021, за умовами якого відповідачеві був наданий кредитний ліміт строком на 12 місяців. Відповідач погодив наступні умови: тип кредиту, та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн; тип кредитної картки: Картка «Універсальна»; строк кредитування:12 місяці з пролонгацією; процентна ставка, відсоткових річних - 42%; кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн., щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн., щомісячно у разі прострочення, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60,00%. На підставі наведених умов відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії якої -04/25, тип «Універсальна» та користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно з Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022р., відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Однак, отримавши грошові кошти, відповідач зобов`язань за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість, яку він у добровільному порядку не погашає. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
27 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Станом на день розгляду справи прізвище головуючої судді змінено.
Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» просив розглянути справу без його участі. Не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.
Відповідач, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку смс-повідомлень на особистий номер телефону. На підтверджену адресу зареєстрованого місця проживання суд надсилав відповідачу копію ухвали, однак рекомендовані поштові повідомлення 06 009 678 051 62 та 06 009 696 355 23 повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. Тобто, спосіб повідомлення судом відповідача є належним, на що вказав Верховний Суд в постанові від 13 травня 2024 року в справі №755/4829/23. Окрім того, 06 листопада 2024 на офіційному веб-сайті судової влади України було опубліковано оголошення про повідомлення відповідача щодо розгляду судом справи. Отже, суд ужив усі можливі способи виклику відповідача до суду. Однак, у судові засідання 31.10.2024 та 27.11.2024 відповідач не з`явився. Правом на подання відзиву не скористався.
З урахуванням зазначеного суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280, ст. 281 ЦПК України провести заочний розгляд справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та вирішуючи питання чи підлягає позов задоволенню, суд ураховує наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
За змістом ст.1056-1ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позивачем надано суду належні докази, які підтверджують зазначені у позовній заяві факти, а саме: укладення договору сторонами, користування відповідача коштами, часткове погашення ним боргу та неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, наявність боргу. Такими доказами, зокрема є: копія заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, копія Паспорта споживчого кредиту, розрахунок заборгованості, виписка за договором.
З урахуванням зазначених фактичних обставин, суд приходить до висновку, що має місце порушення ОСОБА_1 виконання зобов`язання. Право позивача було порушене, а тому підлягає захисту. Отже, позов підлягає задоволенню і з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 41 607,05 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.
Керуючись статтями 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд
Задовольнити позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.10.2021 у розмірі 41 607,05 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги, якщо їх не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя: К.М. Скоринчук