Провадження № 22-ц/812/1708/24 Суддя першої інстанції Чулуп О.С.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 листопада 2024 року м. Миколаїв Справа № 490/5941/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Андрієнко Л.Д.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Чулупа О.С., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2023 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі АТ «Райффайзен Банк»», Банк) звернулось до суду з позовом, який уточнило в подальшому, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги заяви мотивувало тим, що 21 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/08-112/68000. Відповідно до умов договору позичальник отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 50 000 дол. США.

З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника, були укладені додаткові угоди: додаткова угода № 014/08-112/68000/У від 13 березня 2009 року; додаткова угода № 014/08-112/68000У1 від 29 березня 2010 року; додаткова угода № 014/08/112/68000/81-1-0-00/25422 від 29 серпня 2016 року; додаткова угода № 014/08-112/68000/81-1-0-00/25423 від 21 вересня 2007 року.

Унаслідок неналежного виконання боржником умов кредитного договору у нього виникла заборгованість перед банком. Банком надсилалась ОСОБА_1 письмова вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань, проте виконана відповідачем не була.

Заборгованість ОСОБА_1 перед Банком становить 680 296.88 грн та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 605 460.88 грн; заборгованості за відсотками у розмірі 74 836 грн.

Посилаючись на викладене, Банк просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитом у розмірі 680 296.88 грн.

10 вересня 2024 року від ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник ОСОБА_2 , надійшло клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи.

Клопотання обґрунтовано тим, що до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого залишок заборгованості за кредитним договором станом на 29 серпня 2016 року становить 794 077.21 грн, що не відповідає умовам пункту 1.2 додаткової угоди від 29 серпня 2016 року, і є на майже 80 000 грн більшим, ніж погоджено сторонами. За такого розрахунок заборгованості на відповідає умовам кредитного договору.

Для встановлення дійсного розміру непогашеної заборгованості за кредитом необхідні спеціальні знання у сфері фінансово-кредитних операцій. Для встановлення обґрунтованості розрахунку заборгованості необхідно призначити судово-економічну експертизу.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 просив суд призначити у справі судово-економічну експертизу та на вирішення експерта поставити наступні питання:

1) Чи відповідає розмір непогашеної заборгованості за кредитом, станом на 29 серпня 2016 року, який визначено додатковою угодою № 014/08-112/68000/81-1-0-00/25422 від 29 серпня 2016 року до кредитного договору № 014/08-112/68000 від 21 вересня 2007 року укладеною між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , а саме 40781.45 доларів США (37796.57 доларів США основна сума боргу, 2984.88 доларів США проценти, нараховані за користування кредитом) умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором?

2) Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 (номер договору 014/08-112/68000 від 21 вересня 2007 року) від 22 березня 2023 року перед АТ «Райффайзен Банк» умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору зі всіма додатками і додатковими угодами та розрахунковим документам щодо видачі та погашенню кредиту за цим кредитним договором (у тому числі по погашенню кредиту у доларах США) за весь період користування кредитними коштами, тобто з 21 вересня 2007 року по 24 травня 2023 року?

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2024 року клопотання про призначення судово-економічної експертизи задоволено.

Призначено у справі судово-економічну експертизу проведення якої доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертного криміналістичного центру МВС України ( м. Миколаїв, вул. 1 Воєнна, буд. 2-А).

На вирішення експертів поставлено наступні питання:

1) Чи відповідає розмір непогашеної заборгованості за кредитом, станом на 29 серпня 2016 року, який визначено додатковою угодою № 014/08-112/68000/81-1-0-00/25422 від 29 серпня 2016 року до кредитного договору № 014/08-112/68000 від 21 вересня 2007 року, укладеною між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , а саме 40781.45 доларів США (37796.57 доларів США основна сума боргу, 2984.88 доларів США проценти, нараховані за користування кредитом) умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором?

2) Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 (номер договору 014/08-112/68000 від 21 вересня 2007 року) від 22 березня 2023 року перед АТ «Райффайзен Банк» умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору зі всіма додатками і додатковими угодами та розрахунковим документам щодо видачі та погашенню кредиту за цим кредитним договором (у тому числі по погашенню кредиту у доларах США) за весь період користування кредитними коштами, тобто з 21 вересня 2007 року по 24 травня 2023 року?

Ухвала суду мотивована тим, що враховуючи те, що по зазначеній справі наявні спірні питання, зокрема те, що відповідач, ОСОБА_1 не погоджується з розміром кредитної заборгованості за договором № 014/08-112/68000 від 21 вересня 2007 року, з метою повного, всебічного, об`єктивного розгляду справи, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача про призначення у справі економічної експертизи.

Не погодившись з ухвалою суду АТ «Райффайзен Банк» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що єдиною підставою для проведення експертизи на думку представника відповідача є та обставина, що розмір узгодженої додатковою угодою № 014/08-112/68000/81-1-0-00/25422 від 29 серпня 2016 року заборгованості становить 718 134.83 грн, однак згідно розрахунку заборгованості станом на 22 березня 2023 року позивачем сума наданого кредиту визначено в розмірі 794 077.21 грн

На спростування даних тверджень, зауважують, що додатковою угодою № 014/08-112/68000/81-1-0-00/25422 від 29 серпня 2016 року, а саме в пункті 2 цієї угоди сторони погодили той факт, що сума непогашеного основного боргу за кредитним договором становить 794 077.21 грн.

Також сторони погоджували, що станом на 29 серпня 2016 року розмір непогашеної заборгованості за кредитним договором становить 40 781.45 дол. США в тому числі 796.57 дол. США основна сума боргу (кредит) та 2 984.88 дол. США проценти нараховані за користування кредитом (пункт 1.1 додаткової угоди від 29 серпня 2016 року).

Пункт 1.2 з дати змін сторони змінити валюту зобов`язань непогашеної заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором з дол. США на гривні з розрахунку за курсом 19.00 грн за 1 дол. США, у зв`язку з чим розмір основної суми боргу за кредитом становить 718 134.83 грн та підлягає сплаті на умовах, передбачених цією додатковою угодою.

Пункт 1.3 з дати змін сторони погодили змінити валюту зобов`язань непогашеної заборгованості за процентами, нарахованими за користування кредитом, з дол. США на гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання 25,442357 грн з 1 дол. США, у зв`язку з чим розмір процентів, нарахованих за користування кредитом становить 75 942.38 грн.

Пункт 2 - сторони погодили, що на підставі цієї додаткової угоди з дати змін основна сума боргу за кредитом збільшується на суму заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитному розмірі 75 942.38 грн, у зв`язку із чим сума непогашеного основного боргу за кредитним договором становить 794 077.21 грн.

Пункт 2.4 сторони домовились графік погашення кредиту та інших платежів до кредитного договору, а також розрахунок сукупної вартості викласти в новій редакції.

Враховуючи данні обставини, сума непогашеного основного боргу за кредитним договором станом на 29 серпня 2016 року становила 794 077.21 грн, яка складалась з: 718 134.83 грн (рефінансове тіло кредиту) 37 796.57 дол. США за курсом 19.00 грн за 1 дол. США); 75 942.38 грн (рефінансовані відсотки 2 984.88 дол. США за курсом 25,442357 грн за 1 дол. США.

Враховуючи викладене твердження представника відповідача про те, що згідно додаткової угоди № 014/08-112/68000/81-1-0-00/25422 від 29 серпня 2016 року залишок боргу позичальника складав 718 134.83 грн не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, а саме пунктом 2 даної додаткової угоди та графіком погашення кредиту відповідно до яких сума непогашеного основного боргу за кредитним договором станом на 29 серпня 2016 року становила 794 077.21 грн, а не 718 134.83 грн.

Разом з тим суд першої інстанції без належних на те правових підстав призначив у справі судово-економічну експертизу.

Відповіді на питання, які відповідач хоче поставити перед експертом узгоджені умовами сторін договору.

Крім того необґрунтоване зупинення провадження у справі призведе до затягування строків розгляду спору і перебування в стані невизначеності учасників процесу.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції провадження у справі зупинено до отримання висновку судово-економічної експертизи.

Разом з тим судом не визначено жодних чітко визначених термінів для експерта для проведення такої експертизи, що дає змогу відповідачу затягнути розгляд справи на невизначений термін який може тривати роками.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, де ОСОБА_1 зазначав, що оскаржувана ухвала в повній мірі відповідає вимогам статей 103,104 ЦПК України та підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Через засоби електронного зв`язку 26 листопада 2024 року від представника АТ «Райффайзен Банк» надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. З огляду на зазначене та приписи частини 2 статті 372 ЦПК України, апеляційний суд розглянув справу без участі учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового прав та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У частинах 1, 3 статті 12, частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Пункт 1 частини 1 статті 103 ЦПК України передбачає, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Стандарт доказування залежить від специфіки обставин, про доведення яких йдеться, а сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги. При визначенні наявності або відсутності підстав для призначення судової експертизи суди не повинні ігнорувати позицію осіб, які беруть участь у справі. Для забезпечення реалізації вказаного положення суди повинні мотивовано відповідати на клопотання сторін як про призначення експертизи, так і про відмову в її призначенні. Крім того, вирішуючи питання про доцільність призначення експертизи в цивільній справі, необхідно враховувати чи має значення для справи факт, який експерт має встановити, чи не доведений той чи інший факт іншими доказами, зібраними у справі, які реальні можливості тієї чи іншої судової експертизи.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 760/13253/19.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 подав до суду клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи з метою встановлення розміру заборгованості за кредитним договором з урахуванням укладених додаткових договорів.

Згідно положень статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

Отже, висновок судово-економічної експертизи в даній цивільній справі необхідний для з`ясування обставин, які входять до предмета доказування та мають значення для правильного вирішення справи, а саме, розмір (розрахунок) заборгованості за кредитним договором та додатковими угодами до нього. З наданим розрахунком заборгованості не погоджується відповідач, вважаючи його завищеним.

Так аналіз складової заборгованості та її розмір потребують дослідження документів фінансово-кредитних операцій, пов`язані з вирішенням питань документальної обґрунтованості операцій за кредитними договорами, укладеними між Банком та позичальником, зокрема, документального обґрунтування розрахунків заборгованості позичальника перед Банком та відповідності даних розрахунків умовам укладеного кредитного договору і розрахунковим документам.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції може визначити такий розмір заборгованості шляхом аналізу наданих письмових доказів, а саме умов кредитного договору та змісту умов додаткових до нього договорів, не заслуговують на увагу, оскільки такі розрахунку потребують спеціальних пізнань, пов`язаних з фінансово-кредитними операціям, проведеними за укладеними договорами.

Аргументи скарги щодо необґрунтованого зупинення провадження у справі на час проведення експертизи не заслуговують на увагу, оскільки відповідають приписам пункту 5 частини 1 статті 252 ЦПК України, за яким суд може за з власної ініціативи зупинити провадження у справі у разі призначення судом експертизи.

Також є неприйнятними твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції зобов`язаний в оскаржуваній ухвалі зазначити експерту строк для проведення такої експертизи, оскільки строки проведення експертних досліджень та порядок встановлення цих строків передбачено Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 № 1950/15). Підпунктом 1.13 пункту 1 цієї Інструкції визначено, що строк проведення експертизи встановлюється керівником експертної установи (або заступником керівника чи керівником структурного підрозділу). Нормами ЦПК України визначення таких строків судом не передбачено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувала ухвала суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 26 листопада 2024 року.