Справа № 405/5657/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2024 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Мишевець Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Суліменко Тетяна Анатоліївна, заінтересована особа: Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася в суд із вищезазначеною заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Посилаючись на обставини викладені у заяві, вимоги чинного законодавства у інший спосіб встановити вищезазначений факт неможливо, а тому просить задовольнити заяву.

Встановлення вказаного факту має значення для створення умов здійснення особистих немайнових чи майнових прав, і не стосується спору про право.

Ухвалою суду від 13.08.2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.

Заявник, її представник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, представник заявника надала суду заяви про розгляд справи без їх участі.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У п.5 ч. 2 вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; установлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ), народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Аграномівка, Унгенського району республіки Молдова.

Після початку конфлікту між владою Молдови та самопроголошеною Придністровською Молдавською Республікою в 1990 році заявник виїхала з території Молдови до України. Проживала у селі Іванівка Кіровоградського району та області. З 1994 року заявник почала працювати. У 1996 році ОСОБА_1 уклала шлюб з громадянином України ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис N91, орган державної реєстрації: Іванівська сільська рада Кіровоградського району).

У 2000 році ОСОБА_1 була документована паспортом громадянина України ( НОМЕР_1 виданий 13.01.2000 року Кіровоградським РВ УМВС України в Кіровоградській області).

У 2002 році отримала у власність земельний пай.

У 2004 році шлюб між ОСОБА_1 та її чоловіком був розірваний.

У 2014 році заявника було пограбовано. В результаті злочину ОСОБА_1 була позбавлена паспорту, трудової книжки та інших документів. Зазначене стало підставою для звернення до міграційної служби із заявою про видачу їй нового паспорта громадянина України. Врешті паспорт було знайдено, проте, його вже було визнано недійсним у зв`язку з втратою.

Незважаючи на те, що заявник була документована паспортом громадянина України, у видачі паспорта замість втраченого їй було відмовлено з тієї підстави, що паспорт громадянина України, яким вона була документована у 2000 році, був виданий з порушенням діючого законодавства України.

Листом № 3501.3-4443/35.2-21 від 28.08.2021 року їй було повідомлено, що паспорт заявник має право отримати тільки за рішенням суду про підтвердження її особи та підтвердження факту проживання на території України станом на 24.08.1991 року для підтвердження її належності до громадянства України.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч.2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК відповідно до змін від 15.12.2017 року) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК відповідно до змін від 15.12.2017 року) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року).

За нормою ст. 9 Закону України «Про правонаступництво України» всі громадяни Союзу PCP, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України.

Відповідно до п.1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», - громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13.11.1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001 встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року або проживання в Україні за станом на 13.11.1991 року.

Пунктом 8 Порядку передбачено що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24.08.1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24.08.1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24.08.1991 року.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Крім цього,статтею 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України ( п.3 ч.2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України»).

Факт постійного проживання заявника на території України станом на момент проголошення незалежності України, а саме 24.08.1991 року підтверджується доданими до заяви доказами та має для нього юридичне значення підтвердження належності до громадянства України і отримання паспорта громадянина України, іншим шляхом зазначений факт встановити неможливо.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок заявника.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Суліменко Тетяна Анатоліївна, заінтересована особа: Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженої у с. Агрономівка Унгенського району Республіки Молдова, на території України (с. Іванівка Кіровоградського району, Кіровоградської області) на момент проголошення незалежності 24 серпня 1991 року.

Судові витрати по справі віднести за рахунок заявника.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України, місце знаходження: 25000, м. Кропивницький, вул. Єгорова, 25 А.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко