Справа № 755/1255/23 головуючий у суді І інстанції Арапіна Н.Є.
провадження № 22-ц/824/1114/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Науменком Олексієм Григоровичем та ОСОБА_2 поданою представником - адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Конюшко Д.Б. звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просив:

стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 114 765,86 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн та судові витрати у загальному розмірі 21 244,27 грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що 24 вересня 2022 року за адресою: перехрестя пр-т Броварський, Е-95 з вул. Київська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Renault Kangoo, д/н НОМЕР_1 , який належить позивачу та автомобіля марки ЗАЗ Lanos, д/н НОМЕР_2 під керуванням відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «НАСК ОРАНТА».

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2022 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За заявою позивача ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 105 857,00 грн.

Згідно Висновків щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №311/10-22, складеного 19 жовтня 2022 року ТОВ «Клевер Експерт», вартість матеріального збитку, завданого позивачу становить 138 577,54 грн, вартість матеріального збитку без урахування ПДВ становить 123 763,80 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 220 622,86 грн.

Позивач вважає, що для повного відшкодування завданої шкоди відповідач зобов`язаний сплатити йому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 114 765,86 грн (220 622,86 грн - 105 857 грн).

Крім того, автомобіль Renault Kangoo, д/н НОМЕР_1 був основним засобом пересування позивача, а його пошкодження завдало значних душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан.

У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 114 765,86 грн, витрати пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 2 300 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн, витрати пов`язані зі збиранням доказів у розмірі 4 000 грн та судовий збір у розмірі 2 244, 27 грн.

21 червня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Науменко О.Г. подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Повідомив, що 13 червня 2023 року відповідач здійснив оплату франшизи на користь позивача ОСОБА_2 . Вважає, що позовна вимога про відшкодування витрат на евакуацію ушкодженого транспортного засобу не підлягає задоволенню, оскільки не підтверджена належними та допустимими доказами. Відповідач також критично оцінює дійсність понесених позивачем витрат на експертне дослідження у сумі 4 000,00 грн. Крім того, окрім факту ушкодження транспортного засобу, позивачем не надано доказів на обґрунтування заявленого до стягнення розміру моральної шкоди.

Щодо позовних вимог про відшкодування майнової шкоди зауважив, що ліміт страхового відшкодування за полісом складає 130 000,00 грн, з яких позивачу ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» виплачено 105 857,00 грн. Вказана сума узгоджена між ОСОБА_2 та страховиком. Таким чином, скориставшись правом договірного врегулювання виплати, отримавши суму страхового відшкодування в межах страхового ліміту, позивач втратив право на отримання іншого страхового відшкодування чи іншого відшкодування.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 12 139,30 грн, у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 3 000,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 214,40 грн, витрати, пов`язані зі збиранням доказів у розмірі 380,00 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Конюшко Денис Борисович, 30 жовтня 2023 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі в частині вимог про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП та розподілу судових витрат.

Підтримавши доводи позовної заяви, апелянт вказав на хибність висновків суду першої інстанції та неправильну оцінку наявним у справі доказам.

Звертає увагу, що відповідальність страховика за полісом обмежується одночасно і страховою сумою (лімітом відповідальності) і вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу. При цьому, незалежно від нарахування коефіцієнта фізичного зносу, потерпіла особа не обмежена у праві використати для проведення ремонту нові деталі, внаслідок чого дійсна вартість ремонту (понесених збитків) може перевищувати розмір отриманого страхового відшкодування.

Посилання суду про відсутність підстав для стягнення повної вартості відновлювального ремонту, позаяк позивачем не надано доказів його оплати, є такими, що не відповідають положенням ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та усталеній практиці Верховного Суду.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Науменко Олексій Григорович, 23 жовтня 2023 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Підтримавши доводи відзиву на позовну заяву, представник апелянта звернув увагу, що суд першої інстанції не врахував оплачену 13 червня 2023 року франшизу у розмірі 2 500,00 грн та не зменшив її із вирахуваного до стягнення відшкодування.

Вважає, що після узгодження зі страховиком ремонтної калькуляції, яка стала базою для оцінки матеріальної шкоди позивача та підставою для розрахунку страхового відшкодування, повторне оцінювання матеріальної шкоди є неправомірним та недоцільним, а спрямоване на введення суду в оману щодо реальних розмірів матеріальних збитків. Отже, у ОСОБА_2 була відсутня потреба для повторної оцінки розмірів матеріальної шкоди та понесення витрат на таку оцінку.

Крім того, скориставшись правом договірного врегулювання виплати, узгодивши суму матеріальних збитків (узгодивши її), отримавши суму страхового відшкодування в межах страхового ліміту від страховика (менше ніж сума страхового ліміту), ОСОБА_2 втратив право на отримання іншого страхового відшкодування чи іншого відшкодування.

29 листопада 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено додаткове рішення у справі, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 296,31 грн. В решті вимог відмовлено.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 жовтня 2023 року дану справу було призначено головуючому судді Верланову С.М.., судді, які входять до складу колегії: Нежура В.А., Невідома Т.О.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 грудня 2023 року суддею Верлановим Сергієм Миколайовичем відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Науменком Олексієм Григоровичем на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 грудня 2023 року суддею Верлановим Сергієм Миколайовичем відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 поданою представником - адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року.

09 січня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Науменко Олексій Григорович подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 січня 2024 року закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду без повідомлення учасників в порядку письмового провадження.

Відповідно до Розпорядження Київського апеляційного суду від 04 липня 2024 року, щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ на підставі довідки управління кадрового забезпечення №604/06,1-01/24 від 04 липня 2024 року суддя ОСОБА_3 звільнений від виконання службових обов`язків зі здійснення правосуддя у період з 01 липня 2024 року по 31 жовтня 2024 року, відповідно до наказу голови суду ОСОБА_4 від 24 червня 2024 року №463-О.С. У зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють участь судді-доповідача ОСОБА_3 у розгляді судової справи №755/1255/23 (а/п 22-ц/824/1114/2024), більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цивільним процесуальним законодавством.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду №604/06.1-01/24 від 04 липня 2024 року призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 липня 2024 року дану справу було призначено головуючому судді - Березовенко Р.В., судді, входять до складу колегії: Мостова Г.І., Лапчевська О.Ф.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 23 лютого 2021 року (справа №263/4637/18, провадження №14-126цс20) за змістом ч.6 ст.357 ЦПК України на стадії відкриття апеляційного провадження суддя-доповідач одноособово може вирішити лише питання залишення апеляційної скарги без руху. Питання щодо повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті та відкриття апеляційного провадження вирішує суд апеляційної інстанції. Його склад визначений у ч.3 ст.34 ЦПК України, що міститься у Главі 3 розділу І «Загальні положення» ЦПК України. Згідно з приписом вказаної частини перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснює колегія суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів. Велика Палата Верховного Суду вважає, що слова «суд апеляційної інстанції» вжитті у ч.ч.1,2 ст.358 ЦПК України, треба розуміти як колегію суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів у світлі загальних положень ЦПК України щодо складу суду, який здійснює перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції (ч.3 ст.34 ЦПК України).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року прийнято до свого провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Науменком Олексієм Григоровичем, та апеляційної скарги ОСОБА_2 поданою представником - адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно вимог ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником автомобіля марки Renault Kangoo, д/н НОМЕР_1 .

24 вересня 2022 року за адресою: перехрестя пр-т Броварський, Е-95 з вул. Київська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Renault Kangoo, д/н НОМЕР_1 , який належить позивачу та автомобіля марки ЗАЗ Lanos, д/н НОМЕР_2 під керуванням відповідача.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2022 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як власника ЗАЗ Lanos, д/н НОМЕР_3 на момент вчинення ДТП застрахована в ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідно до полісу № АТ1987878 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно розрахунку страхового відшкодування від 01 листопада 2022 року розмір матеріального збитку ( з урахуванням зносу деталей, що замінюються) складає 111 624, 50 грн.

Згідно узгодження між відповідачем та страховиком суми відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ від 31 жовтня 2022 року розмір матеріального збитку за вимогою потерпілого становить 108 357,00 грн, франшиза становить 2 500,00 грн, а розмір узгодженого страхового відшкодування становить 105 857,00 грн.

Згідно страхового акту №ОЦВ-22-32-80938/1 від 02 листопада 2022 року сума страхового відшкодування власнику автомобіля Renault Kangoo д/н НОМЕР_1 відповідно до погодженої між відповідачем та ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» суми становить 105 857,00 грн.

Згідно інформаційного листа ПрАТ «НАСК «ОРАНТА» від 12 травня 2023 року сума страхового відшкодування власнику автомобіля Renault Kangoo д/н НОМЕР_1 була виплачена на рахунок позивача.

Згідно Висновків щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №311/10-22 від 19 жовтня 2022 року, складених ТОВ «Клевер Експерт» вартість матеріального збитку, завданого позивачу становить 138 577,54 грн, вартість матеріального збитку без урахування ПДВ становить 123 763,80 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 220 622,86 грн.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що позивачем не надано доказів оплати суми вартості відновлювального ремонту, а тому прийшов до висновку про стягнення з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 12 139,30 грн як різниці вартості матеріального збитку без урахування ПДВ у розмірі 123 763,80 грн та розміру матеріального збитку ( з урахуванням зносу деталей, що замінюються) у розмірі 111 624,50 грн відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 01 листопада 2022 року. Суд також визнав необґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 2 300,00 грн. При визначенні розміру відшкодування за завдану моральну шкоду, суд врахував, що діями відповідача спричинені позивачу моральні страждання, які пов`язані з пошкодженням транспортного засобу, а тому, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, визначив суму компенсації у розмірі 3 000 грн. Розподіл судових витрат суд здійснив пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ДТП за участі транспортних засобів сторін, що мала місце 24 вересня 2022 року о 12-00 год. у м. Києві на перехресті пр-т Броварський, Е-95 та вул. Київська, встановлена та в порядку ч. 6 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).

Таким чином, відповідно до наведених положень чинного законодавства, у випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація).

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Тобто, вимога про стягнення усієї суми майнової шкоди, завданої ушкодженням транспортного засобу, дійсно не відповідає меті інституту страхування, про що зазначено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17.

Таким чином Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вказана норма у главі 82 ЦК України визначає особливості розподілу повної відповідальності (стаття 1166 ЦК України) між особою, яка заподіяла шкоду та її страховиком. Стаття 1194 ЦК України, встановивши межі відповідальності особи, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність у розмірі, що перевищує страхове відшкодування, тим самим покладає решту відповідальності на страховика.

З огляду на вказане, стаття 1194 ЦК України застосовується до будь-яких правовідносин, в яких бере участь особа, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність.

Як право потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди так і кореспондуючий обов`язок страховика (страхової компанії) здійснити його відшкодування виникає на підставі настання страхового випадку - ДТП.

При цьому зазначений закон встановлює як підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так і процедури, за якими така шкода відшкодовується.

Верховний Суд у постанові №686/17155/15-ц від 03 жовтня 2018 року підтримав правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, де зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу, а винна особа, дії якої спричинили дорожньо-транспортну подію - відповідає за різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та вартістю матеріального збитку.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Виходячи з наведеного, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 01 листопада 2022 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Kangoo д/н НОМЕР_1 , без урахування зносу деталей, що змінюються, складає 163 424,06 грн.

Враховуючи, що страховик відповідача здійснив виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 саме на підставі ремонтної калькуляції від 28 жовтня 2022 року та розрахунку страхового відшкодування від 01 листопада 2022 року за його заявою, а позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність відшкодування завданої шкоди в результаті ДТП саме на підставі Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №311/10-22 від 19 жовтня 2022 року, яким визначено завданий збиток у більшому розмірі, врахуванню при визначенні вартості відновлювального ремонту такий звіт не підлягає.

З урахуванням відсутності доказів на підтвердження розміру фактично понесених позивачем витрат на відновлення пошкодженого майна (реальних збитків) у більшому розмірі, суд виходить із погодженої зі страховиком вартості відновлювального ремонту транспортного засобу у розмірі 163 424,06 грн.

Встановлено, що полісом №АТ/1987878 ліміт страхового забезпечення ОСОБА_5 за шкоду, заподіяну майну визначено у сумі 130 000,00 грн. з франшизою 2 500,00 грн.

Отже, з урахуванням фактичних обставин справи та практики Верховного Суду, вартість матеріального збитку, який належить стягнути з ОСОБА_5 як особи, дії якої спричинили дорожньо-транспортну подію, на користь ОСОБА_2 розраховується наступними чином: 163 424,06 грн (вартість відновлювального ремонту без урахування зносу деталей, що змінюються, погоджена позивачем та страховиком відповідача) - 130 000,00 грн (ліміт відповідальності страховика відповідача) + 2 500,00 грн (франшиза) = 35 924,06 грн.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач сплатив позивачу у добровільному порядку 2 500,00 грн франшизи, що підтверджено платіжною інструкцією №0.0..1 від 13 червня 2023 року.

Колегія суддів також враховує, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються також витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність і необґрунтованість позову в цій частині, у зв`язку з суперечливістю поданих сторонами доказів та відсутністю акту виконаних робіт з відомостями щодо кількості кілометрів доставки автомобіля, інших доказів, з яких можливо встановити вид господарської діяльності особи, що проводила роботи пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, остаточно з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП - 33 424,06 грн. (35 924,06 грн. - 2 500,00 грн.).

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За викладених позивачем обставин на обґрунтування позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, яку переніс позивач, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що з урахуванням обставин справи, тривалості часу, протягом якого позивач вживав заходи для відновлення своїх порушених прав, вимушеності змін звичного способу життя у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн. є справедливим та співмірним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 подана представником - адвокатом Науменком Олексієм Григоровичем задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 подану представником - адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем належить задовольнити частково, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року слід змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови та збільшити належне до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з 12 139,30 грн. до 33 424,06 грн.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, слід збільшити розмір стягнутого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору за розгляд справи судом першої інстанції з 214,40 грн. до 656,30 грн., а витрат на професійну правничу допомогу з 5 000,00 грн до 5 500,00 грн.

За висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року у справі №712/4126/22 (провадження №14-123цс23) відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ (п. 148).

Під час розгляду справи та ухвалення судового рішення суд не враховував як доказ Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №311/10-22 від 19 жовтня 2022 року, тому витрати позивача на його проведення розподілу не підлягають.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково (28,66 %), з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 503,26 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану представником - адвокатом Науменком Олексієм Григоровичем - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 подану представником - адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2023 року змінити, викласти мотивувальну частині рішення у редакції цієї постанови та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 33 424 (тридцять три тисячі чотириста двадцять чотири) гривні 06 копійок.

Змінити розподіл судових витрат у зв`язку з розглядом справи.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 656,30 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 503 (п`ятсот три) гривні 26 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова