Справа №484/4613/21
Провадження № 22-ц/812/871/24
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участі представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_2 ,

подану адвокатом Філатовим Іваном Леонідовичем

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 березня 2024 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Максютенко О.А., повний текст складено 05 квітня 2024 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Державний реєстратор виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Потеряйко Олександра Олександрівна, Первомайська районна державна адміністрація Миколаївської області (Первомайська районна військова адміністрація), Синюхино - Брідська сільська рада Первомайського району Миколаївської області, Миколаївська обласна державна адміністрація (Миколаївська обласна військова адміністрація), про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки (суборенди)

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Державний реєстратор виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Потеряйко О.О., Первомайська районна державна адміністрація Миколаївської області (Первомайська районна військова адміністрація), про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки (суборенди).

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що05 вересня 2007 року між Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області та ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Первомайської державної адміністрації від 31 липня 2007 року №307-р «Про затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_3 для товарного сільськогосподарського виробництва (товарне риборозведення) із земель запасу в межах території Довгопристанської сільської ради», було укладено договір оренди земельної ділянки. За умовами якого в оренду було передано земельну ділянку загальною площею 5.306 га, в тому числі: 2.233 га - пасовищ в прибережній захисній смузі 0.091 га - під гідротехнічними спорудами (по якій проходить дорога місцевого значення АДРЕСА_1 га - під ставками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (товарне риборозведення) із земель запасу в межах території Довгопристанської сільської ради. Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку і її межі позначені на кадастровому плані. Договір оренди земельної ділянки укладений терміном на 25 років і набув чинності з моменту його державної реєстрації. Орендовану земельну ділянку (ставок) позивач використовував як суб`єкт підприємницької діяльності: зариблював, доглядав, отримував дохід, сплачував податки з 01 квітня 2003 року по 08.02.2018 року. У догляд за ставком йому допомагав його знайомий ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_5 , відповідачки по справі.

Через п`ять років позивач змушений був переїхати до смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області, з метою здійснення іншої підприємницької діяльності. Догляд за ставком він доручив своєму знайомому ОСОБА_4 та передав йому оригінал договору оренди землі, який від його імені сплачував за нього податки. До 2018 року позивач передавав ОСОБА_4 кошти на зариблення та благоустрій ставка.

В 2018 році позивач припинив підприємницьку діяльність, оскільки обирався до органів місцевого самоврядування та в подальшому був призначений на посаду старости Довгопристанського старостинського округу Синюхино - Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

Ставком позивач не цікавився, оскільки ОСОБА_4 запевняв його, що ставок не приносить доходу, всі кошти ідуть на його благоустрій.

У червні 2021 року позивач дізнався від мешканців с. Брід, що існує договір суборенди вказаного ставка, підписаний начебто між ним та ОСОБА_6 .

29 жовтня 2021 року на адвокатський запис позивач отримав від Управління у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області завірену копію договору оренди земельної ділянки від 05 вересня 2007 року, акт приймання передачі земельної ділянки, викопіювання із плану, акт про встановлення меж земельної ділянки, розрахунок розміру орендної плати, а також Договір суборенди земельної ділянки з додатками, укладеного 22 листопада 2011 року між ним, як суб`єктом підприємницької діяльності та ОСОБА_7 про передачу в суборенду вказаного ставка.

Позивач стверджує, що ніякого договору суборенди та його додатків він з донькою ОСОБА_4 - ОСОБА_7 не укладав та не підписував, його підписи підроблено та виконано невідомою особою.

Право суборенди було зареєстровано державним реєстратором виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Потеряйко О.О. на підставі внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35344652 від 24 травня 2017 року без волевиявлення позивача та за підробленими підписами.

Крім того, як на незаконність реєстрації договору позивач посилається на п.28 типового договору оренди водних об`єктів затвердженого постановою КМ України від 29.05.2013 року №420, яка діяла на час державної реєстрації договору суборенди, та втратила чинність 02.06.2021 року з прийняттям постанови КМУ №572 «Про затвердження типового договору оренди землі в комплексі з розташуванням на ній водним об`єктом» та у відповідності ст.51 Водного кодексу України, передбачено, що « передача орендарем права на оренду водного об`єкта іншим суб`єктам господарювання забороняється».

Щодо застосування строків позовної давності, позивач стверджує, що про порушене право він дізнався лише в червні 2021 року, тому не пропустив строк звернення до суду для захисту порушеного права.

Остаточно визначившись із позовними вимогами, позивач просив визнати недійсним договір суборенди земельної ділянки від 22 листопада 2011 року з його невід`ємними додатками, укладений від імені ОСОБА_3 з ОСОБА_7 ;

скасувати запис про державну реєстрацію суборенди (піднайм) номер 20568425 від 22 травня 2017 року, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 35344652 земельна ділянка площею 5.3060 га, кадастровий номер :03:000:0810, яка належить Первомайській районній державній адміністрації Миколаївської області та розташована на території Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проведену 24 травня 2017 року держаним реєстратором виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Потеряйко О.О., витребувати від ОСОБА_5 земельну ділянку площею 5.3060 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0810.

Ухвалами Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 серпня 2022 року, 28 листопада 2023 року, від 06 лютого 2024 року до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог залучено: Первомайську військову районного державну адміністрацію Миколаївської області, Синюхино - Брідську сільську раду Первомайського району Миколаївської області, Миколаївську обласну державна адміністрацію.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 березня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним договір суборенди земельної ділянки від 22 листопада 2011 року з його невід`ємними додатками, укладений від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , щодо земельної ділянки площею 5.306 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (товарне риборозведення) в межах Довгопристанської сільської ради, зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 26 січня 2012 року за реєстраційним номером 00775.

Скасовано запис про державну реєстрацію суборенди (піднайм) номер 20568425 від 22 травня 2017 року, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 35344652 земельна ділянка площею 5.3060 га, кадастровий номер :03:000:0810, яка належить Первомайській районній державній адміністрації Миколаївської області та розташована на території Синюхино - Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проведену 24 травня 2017 року держаним реєстратором виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Потеряйко О.О.

Зобов`язано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 земельну ділянку площею 5.3060 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0810, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (товарне риборозведення) розташовану в межах Синюхо-Брідської сільської ради.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по сплаті судового збору 3285.21 грн, за проведення судової експертизи в сумі 4588.80 грн та витрат за надання правової допомоги 10 тис грн, а всього: 17874.01 грн.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції вказав, що позивач оспорює факт укладення правочину, та суд вважає, що такий факт може бути спростований шляхом задоволення позову про недійсність правочину, як вибрав для себе позивач, що відновить його порушене право.

З урахуванням позиції позивача та висновку експертизи, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для визнання договору суборенди землі недійсним.

З огляду на викладене та беручи до уваги, що відповідач не довів у встановленому законом порядку правомірності користування спірною земельною ділянкою та надалі продовжує нею користуватися, чим порушує права позивача на користування та розпорядження майном, а відтак існують підстави для зобов`язання відповідача повернути позивачу належну йому на праві оренди земельну ділянку.

Щодо скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки за відповідачем суд виходив з того, що оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні записи про право суборенди земельної ділянки за відповідачем, яка не ґрунтуються на укладеному договорі суборенди землі, порушує права та законні інтереси позивача на користування ділянкою, то ефективним способом захисту порушених прав позивача є скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку за відповідачем, що забезпечить реальне відновлення порушених прав.

Разом з тим, скасування державної реєстрації певних речових прав, запису про їх реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є способом захисту права позивача на спірну земельну ділянку від його порушення іншою особою, за якою зареєстроване право щодо оренди.

Що стосується застосування строку позовної давності, про який просив представник відповідач суд зазначив, що в даному випадку позовна давність не може бути застосована, оскільки позивач про своє порушене право дізнався в 2021 році, тобто в межах строку позовної давності звернувся до суду.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що судом при винесені оскаржуваного рішення були порушенні норми матеріального та процесуального права, в справі відсутні належні та допустимі докази обставин, яким позивач обґрунтував свої вимоги, тому рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, а відтак просила про його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Так, вказувала, що матеріалами справи встановлено та про це стверджував у судових засідань сам позивач, що в Договір оренди земельної ділянки від 05 вересня 2007 року в якому Орендодавець вказаний ОСОБА_3 підписаний не ОСОБА_3 , а іншою особо та в Договорі суборенди земельної ділянки від 22 листопада 2011 року міститься підпис не ОСОБА_3 , а іншої особи, приходимо до висновку, що вказаний Договір оренди земельної ділянки та Договір суборенди земельної ділянки є неукладеними, що узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц.

Отже, у ОСОБА_3 відсутні були підстави взагалі звертатися із цим позовом, оскільки він не є належним користувачем земельної ділянки, бо він не укладав договору оренди спірної земельної ділянки.

Таким чином, висновок Первомайського міськрайонного суду про зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 земельну ділянку є незаконним та прийнятий без всебічного дослідження всіх матеріалів справи.

Також вказують, що для отримання позивачем права оренди на земельну ділянку та передачу її в суборенду відповідачці, вчинялося ряд значимих юридичних дій, та саме позивач був ініціатором укладення договору суборенди земельної ділянки, тому на її думку позивач знав про укладенні спірного договору суборенди з моменту його укладення, а суд першої інстанції не дав належної оцінки викладеному, не проаналізував належним чином матеріали справи та необґрунтовано не застосував у цій справі строки позовної давності.

Позивачем недоведено у суді, чому він протягом 10 років (із 2011 по 2021 роки) не цікавився та не користувався спірною земельною ділянкою, не сплачував за неї орендну плату. Таке свідчить проте, що він розумів, що земельна ділянка перебуває у суборенді та орендну плату сплачує відповідач, що підтверджується матеріалами справи.

Правом на подачу відзиву позивач та треті особи не скористалися.

Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_8 - адвокат Філатов І.Л. апеляційну скаргу підтримав, просив про її задоволення, скасування рішення.

Зважаючи на викладене та приписи частини 2 статті 372 ЦПК України справу розгляду за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 стаття 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майна сформованої 15 листопада 2021 року, земельна ділянка кадастровий номер :03:000:0810 загальною площею 5.306 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Довгопристанської сільської ради, Первомайського району Миколаївської області, відповідно до Закону України» Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності, належить до державної форми власності, власником є Первомайській районній державній адміністрації( т.1 а.с.21-24).

05 вересня 2007 року між Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області та ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Первомайської державної адміністрації від 31 липня 2007 року №307-р «Про затвердження Проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_3 для товарного сільськогосподарського виробництва (товарне риборозведення) із земель запасу в межах території Довгопристанської сільської ради», було укладено договір оренди земельної ділянки. В оренду було передано земельну ділянку загальною площею 5.306 га, в тому числі: 2.233 га - пасовищ в прибережній захисній смузі 0.091 га - під гідротехнічними спорудами ( по якій проходе дорога місцевого значення АДРЕСА_1 га - під ставками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (товарне риборозведення) із земель запасу в межах території Довгопристанської сільської ради. Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку і її межі позначені на кадастровому плані. Договір оренди земельної ділянки укладений терміном на 25 років і набув чинності з моменту його державної реєстрації. Кадастровий номер :03:000:0810 (т.1 а.с. 10-12, 13,14,15,16).

Вказаний договір укладено на 25 років.

22 листопада 2011 року було укладено договір суборенди земельної ділянки з його невід`ємними додатками, від імені ОСОБА_3 з ОСОБА_7 на вище вказану земельну ділянку строком до 05 вересня 2032 року.

Проведено державну реєстрацію суборенди (піднайм) номер 20568425 від 22 травня 2017 року, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 35344652 земельна ділянка площею 5.3060 га, кадастровий номер :03:000:0810, яка належить Первомайській районній державній адміністрації Миколаївської області та розташована на території Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проведену 24.05.2017 року держаним реєстратором виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Потеряйко О.О. (т.1 а.с. 17-18, 19,20, 21-24).

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 366425975 від 19.02.2024 року вбачається, що право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0810 площею 5.306 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 07.02.2024 року зареєстровано за Синюхино -Брідською сільською радою, на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», серія та номер:1423-1Х, виданий 28.04.2021 року, видавник ВРУ (т.3 а.с.123-125).

З інформації ГУ ДПС у Миколаївської області наданої суду вбачається, що згідно з базами даних автоматизованої інформаційної системи територіальних органів ДПС України за період з 2007 по 2012 роки ОСОБА_9 сплачував орендну плату за земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0810 площею 5.306 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 15 серпня 2023 року №СЕ-19/111-23/26579-ПЧ підпис в графі орендар Договору суборенди земельної ділянки від 22.11.2011 року, - виконано не ОСОБА_3 , а іншою особою; підпис в графі орендар Розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, грошова оцінка яких проведена на 01.01.2011 року (додаток до договору оренди земельної ділянки від___2011 року), виконано не ОСОБА_10 , а іншою особою; підпис в графі «Земельні ділянку передав» Акту приймання-передачі земельної ділянки в натурі (на місцевості) від «__»___2011 року, - виконано не ОСОБА_3 , а іншою особою (т.2 а.с. 181-188).

Задовольняючи позовні вимоги суд, першої інстанції, посилаючись на висновок експерта дійшов переконання про їх доведеність.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду не погоджується з огляду на таке.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно частин 1,2 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно частини 1 статті 215 ЦК України, недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 236 Цивільного кодексу України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та прав користування земельними ділянками із земель державної або комунальне власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом (стаття 116 ЗК України).

Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України, сільські, селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування і земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всі потреб.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з частиною 1,2 статті 6 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цього та іншими законами України і договором оренди землі. У разі набуття права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах підставою для укладення договору оренди є результат аукціону.

Відповідно до частин 1-5 статті 8 Закону України» Про оренду землі» в редакції чинній на час виникнення спірних відносин , орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.

Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому.

Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі.

У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Частиною 2 статті 16 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до положень частини 6 статті 93 ЗК України орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця, крім випадків, визначених законом, передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

Згідно статті 8 Закону України "Про оренду землі", орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надійшло письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність.

Отже, з огляду на викладене договір суборенди земельної ділянки має похідний характер від договору оренди земельної ділянки та його умови обмежуються умовами договору оренди земельної ділянки і не повинні суперечити йому, а строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі, і у разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Зазначена норма кореспондується зі статтею 124 ЗК України, якою передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішенні відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядуванні згідно з їхніми повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач посилався на те, що через 5 років користування належною йому на праві оренди земельною ділянкою він передав своєму знайому ОСОБА_11 договір оренди землі, який доглядав ставок та сплачував від його імені податки. Виявивши бажання обратися до місцевих органів влади, у лютому 2018 року закрив свою підприємницьку діяльність за власним бажанням. Вважаючи і надалі себе орендарем ставка, він інколи запитував у ОСОБА_12 чи отримано будь-який дохід із риборозведеного ставку.

Заперечуючи проти позову відповідач ОСОБА_2 зазначала, що саме позивач ініціював укладання договору суборенди із відповідачем. Він звернувся до Первомайської районної державної адміністрації із заявою про надання погодження про передачу земельної ділянки в суборенду, що слугувало прийняттям Первомайською РДА розпорядження №447-р від 17 грудня 2010 року « Про надання погодження громадянам України на передачу у суборенду земельних ділянок». Це рішення було реалізовано шляхом підписання Договору суборенди земельної ділянки від 22 листопада 2011 року.

Більш того, позивач з 2015 року був депутатом 7 скликання Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, яка приймала ряд рішень, що стосується гідротехнічних споруд, об`єктів нерухомості, що нерозривно пов`язані зі ставком, оподаткування.

За такого, його посилання у заяву, проте що йому не було відомо до 2021 року про договір суборенди від 22 листопада 2011 року є суперечливою поведінкою позивача, яка не відповідає його попереднім заявам та поведінці.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У схожій правовій ситуації Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 по своїй суті застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18).

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права (постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 450/2286/16-ц (провадження № 61-2032св19).

Якщо особа, яка має суб`єктивне право (наприклад, право власності), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що відмовляється від права власності, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У матеріалах справи, що переглядається наявна зава на ім`я голови Первомайської районної державної адміністрації від ОСОБА_9 про надання погодження на передачу в суборенду земельної ділянки під ставком в межах території Довгопристанцької сільської ради від 01 серпня 2010 року ( т.1 а.с.92).

Розпорядженням Первомайської районної державної адміністрації №447-р від 17.12.2010 року, розглянуто заву ОСОБА_3 про надання погодження на передачу в суборенду земельної ділянки загальною площею 5.306 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( товарне риборозведення) в межах території Довгопристанської сільської ради, яка перебуває в оренду згідно з договором оренди землі, укладеного 05 вересня 2007 року та зареєстрована у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Довгопристанській сільській раді 10 вересня 2007 року «40 (т.2 а.с.223).

Рішеннями №22, 22а від 19 жовтня 2016 року Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської обсаліть про присвоєння адреси та оформлення права власності за Довгопристанською сільською радою, затвердження оціночної вартості та взятті на баланс сільської ради гідротехнічної споруди дамби ставка площею 2.9820 га, яка знаходитеся в межах території Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області по вул. Новоолександрівській,57А та договори оренди на цю споруду за 20 жовтня 2016 року та від 10 червня 2020 між сільською радою та ОСОБА_2 ( т.1 а.с.94,95, 97-101, 103).

Рішенням Довгопристанської сільської ради 318 від 27 червня 2017 року про присвоєння адреси нерухомому майну водомірному посту, власником якого є ОСОБА_7 - АДРЕСА_2 ( т.1 а.с.93, 96).

Відповідно до інформації з офіційного веб-порталу Центральної виборчої комісії (чергові місцеві вибори 25 жовтня 2015 року) за результатними голосування до Довгопристанської сільської ради обрану 12 осіб, в тому числі, і позивач ОСОБА_3 .

Згідно архівної довідки Первомайської райдержадміністрації позивач був обраний депутатом Довгопристанської сільської рад, виборчий округ №14: з квітня 2006 року; з 03 листопада 2010 року та з 28 жовтня 2015 року( т.1 а.с.102,104,105, т.3 а.с.21,22).

Відповідно до довідки ДПС України Головного Управління ДНС у Миколаївській області від 15 грудня 2021 року з 2012 року ОСОБА_2 сплакує орендну плату Синюхино-Брідській сільській ради (т.1 а.с.106)

ОСОБА_3 сплачував орендну плату за вказану земельну ділянку за період з 2007 по 2012 роки (т.3 а.с.29- 30).

Відповідно до рішення Синюхино - Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 14 грудня 2020 року, позивача затверджено з 22 грудня 2020 року на посаду старости Довгопристанського старостинського округу (т.2 а.с.10).

З огляду на викладене, можна констатувати, що позивач, який мав право оренди, висловив як прямо (в заяві від 10 серпня 2010 року про погодження передачу в суборенду земельної ділянки), так і своєю поведінкою ( передав, з його слів у позові, у користування іншій особі земельну ділянку та договір оренди на неї, з 2012 року не сплачує орендну плату, як депутат сільської ради приймав рішення щодо гідротехнічних споруд), що не буде реалізовувати своє право оренди. Тому поведінка позивача суперечить добросовісності, оскільки не відповідає попереднім заявам та поведінці сторони, а інші суб`єкти розумно покладалася на них.

За такого, його вимога щодо визнання недійсним договору суборенди свідчать про недобросовісну поведінку.

Поведінка позивача є недобросовісною, оскільки ОСОБА_3 добровільно ініціював передачу в суборенду спірної земельної ділянки, більше 10 років не цікавиться та не користується спірною земельною ділянкою, а після цього посилається на порушення його права на цю ж земельну ділянку.

З врахуванням обставин цієї справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки його права оспорюваним ним договором суборенди порушено не було.

На думку колегії суддів, висновок судової почеркознавчої експертизи №СЕ-19/111-23/26579-ПЧ від 15 серпня 2023 року суперечить встановленим апеляційний судом обставинам справи, оскільки саме за ініціативою позивача та за погодженням органи місцевого самоврядування спірна земельна ділянки була передана в суборенду відповідачеві. Ініціювання призначення по справі судової експертизи свідчить про недобросовісно поведінку позивача, оскільки була направлена не для захисту порушеного права, а спрямована на порушення прав інших осіб, фактично є спробою здійснити припинення права суборенди відповідача.

За викладених вище обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неукладеності договору суборенди.

Зважаючи на те, що не встановлено підстав для визнання недійсним договору суборенди землі від 22 листопада 2011 року, то відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог щодо скасувати запис про державну реєстрацію суборенди (піднайм) номер 20568425 від 22 травня 2017 року та повернення земельної ділянки.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає що апеляційну скаргу належить задовольнити, а рішення суд першої інстанції скасувати з ухвалення нового рішення про відмову у задоволення позову.

За правилами п.п. «в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на викладене з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 4927 грн. 90 коп. судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Філатовим Іваном Леонідовичем, задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Державний реєстратор виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Потеряйко Олександра Олександрівна, Первомайська районна державна адміністрація Миколаївської області (Первомайська районна військова адміністрація), Синюхино - Брідська сільська рада Первомайського району Миколаївської області, Миколаївська обласна державна адміністрація (Миколаївська обласна військова адміністрація), про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки (суборенди), відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 4927 (чотири тисячі дев`ятсот двадцять сім) грн. 90 коп. судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 18 липня 2024 року.