Провадження 2/205/4501/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 листопада 2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Грони Д.С.,

за участю секретаря судового засідання Галушки А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

30.09.2024 ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину в сумі 78 208,11 гривень.

В обгрунтування позову зазначила, що від спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу 17.11.2020 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дочка - ОСОБА_4 . Це підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим 16.01.2021 Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

З 2022 року позивачка з відповідачем проживають окремо. Про місце фактичного мешкання відповідача позивачці нічого не відомо. Добровільно матеріальну допомогу на утримання малолітньої дочки відповідач не надає. Дитина знаходиться повністю на утриманні позивачки. У зв`язку з чим вона була змушена звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2023 у справі №205/4368/23 з Відповідача на користь Позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 24.01.2024 виданий виконавчий лист №205/4368/23.

Лівобережним відділом державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 11.06.2024р. відкрито виконавче провадження №75257914 з примусового виконання виконавчого листа №205/4368/23, виданого 24.01.2024 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська.

До теперішнього часу від сплати аліментів Відповідач ухиляється.

Станом на 01.09.2024 заборгованість Відповідача зі сплати аліментів складає 83 988,50 грн. (вісімдесят три тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім грн. 50 коп.), що підтверджується розрахунком заборгованості за аліментами державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУ МЮ від 24.09.2024 за №22.17-15/1138.

Посилаючись на вимоги ст. 196 СК України просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 78 208,11 гривень, що не перевищує 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів. Також просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року відкрито провадження у цій цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. 13.11.2024 через систему «Електронний суд» від її представника ОСОБА_3 надійшло клопотання, у якому зазначила, що підтримає позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, тому він вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не подав, будь-яких заяв від нього в процесі розгляду справи не надходило.

На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що від спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу 17.11.2020 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дочка ОСОБА_4 .

З 2022 року позивачка з відповідачем проживають окремо. Добровільно матеріальну допомогу на утримання малолітньої дочки відповідач не надає. Дитина знаходиться повністю на утриманні позивачки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2023 у справі №205/4368/23 з Відповідача на користь Позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 24.01.2024 виданий виконавчий лист №205/4368/23.

Лівобережним відділом державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 11.06.2024 відкрито виконавче провадження №75257914 з примусового виконання виконавчого листа №205/4368/23, виданого 24.01.2024 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська.

Станом на 01.09.2024 заборгованість Відповідача зі сплати аліментів складає 83 988,50 грн. (вісімдесят три тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім грн. 50 коп.), що підтверджується розрахунком заборгованості за аліментами державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУ МЮ від 24.09.2024 за №22.17-15/1138.

Відповідно до частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Частиною 9 статті 74 цього Закону передбачено, що спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Частиною третьою статті 195 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Згідно з пунктом 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, або у позовному провадженні.

Судом встановлено, що заборгованість за аліментами станом на 01.09.2024 рік становить 83988,50 гривень. Така заборгованість відповідачем в установленому законом порядку не оспорювалася, тому суд, враховуючи вищевикладені норми права, приймає до уваги розмір заборгованості за аліментами відповідача при вирішенні спору по суті, який зазначено позивачем у позові та у довідці виконавця від 01.09.2024 року.

Щодо визначення розміру пені за прострочення сплати аліментів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Норма статті 196 СК України не встановлює будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 20.07.2020 по справі № 362/4462/16 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589 цс 15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477 цс 15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300 цс 16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: N*0,01*X ,

де:

N- накопичена заборгованість за попередній місяць;

0,01= 1% від простроченої суми;

Х- загальна кількість днів прострочення сплати аліментів.

Зазначена правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року до справи № 6-81 цс 13.

Окрім того, відповідно до роз`яснень викладених уп.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, Верховним Судом України було зроблено висновок, відповідно до якого встановлено виключні випадки, за яких в діях платника аліментів відсутні ознаки вини.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку про відсутність виключних випадків, за яких в діях платника аліментів ОСОБА_2 відсутні ознаки вини щодо несвоєчасної щомісячної виплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 .

Відповідно до розрахунку пені, визначеного позивачем за формулою, яка зазначена вище, пеня за прострочення аліментів за виконавчим провадженнями складає 83988,50 гривень. Іншого рахунку, який би спростував визначення такого розміру пені, відповідачем не надано. Оскільки у суду не виникло сумніву, щодо правильності визначення позивачем розміру пені, тому суд приймає такий розрахунок пені до уваги при вирішенні спору по суті, не зазначаючи деталізацію такого розрахунку у змісті даного рішення.

При цьому суд зауважує, що позивач в позові визначив розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, не більше 100 відсотків заборгованості, що відповідає вимогам ст. 196 СК України, та складає 78 208,11 гривень.

Іншого рахунку, який би спростував визначення такого розміру пені, відповідачем не надано.

Також суд зазначає, що визначення розміру пені зі сплати аліментів, розрахований позивачем з урахуванням розміру сплаченої частки аліментів, відповідає висновкам, які викладені у вищевказаній постанові КЦС ВС від 20.07.2020 по справі № 362/4462/16.

Таким чином, розмір пені за прострочення сплати аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 78208,11 гривень, внаслідок чого суд задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

При цьому суд не встановив підстав для застосування вимог ч.2 ст. 196 СК України, відповідно до якої розмір пені (неустойки) може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, оскільки відповідачем не надано суду відомостей про його матеріальний та сімейний стан на час вирішення даного спору по суті, які б могли слугувати підставою для можливого вирішення питання про зменшення розміру пені при наявності таких підстав.

Вирішуючи питання в частині розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 141 ЦПК України позивач звільнений від сплати судового збору, а тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211, 20 гривень.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До останніх, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. (ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правову допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До позовної заяви представник позивача не надав доказів, які б підтверджували опис наданих послуг адвокатом, здійснення ним витрат і квитанцію про перерахунок коштів позивачем на його користь за надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Враховуючи вищевикладене, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у матеріалах справи відсутні докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають, оскільки їх понесення не доведено наявними в справі доказами.

Керуючись ст.ст. 133,137,141, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів в розмірі 78 208,11 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень.

У задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу 12 000,00 гривень - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: Д. С. Грона