Справа № 346/1877/24
Провадження № 2/346/1122/24
13 листопада 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі головуючого судді Калинюка О.П.
з участю секретаря Вербіщук О. Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування,
Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, внаслідок чого 03.06.2020 року він був госпіталізований до комунального некомерційного підприємства «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради Івано-Франківської області.
На час цієї дорожньо-транспортної пригоди відсутній чинний страховий поліс або страховий сертифікат «Зелена картка» щодо вказаного автомобіля.
Тому 26.08.2021 року на підставі п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) до МТСБУ з повідомленням про вказану ДТП звернувся представник потерпілого ОСОБА_3 за довіреністю - адвокат Мелех М.І.
04.01.2023 року ОСОБА_4 через свого представника, адвоката Найду К.В. звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до МТСБУ про відшкодування шкоди, завданої життю та здоров?ю потерпілого внаслідок вказаної ДТП (витрат, пов?язаних з лікуванням, шкоди, пов?язаної з тимчасовою та стійкою втратою працездатності, моральної шкоди), а також витрат на професійну правничу допомогу. Підставою для звернення із вказаним позовом стороною позивача зазначено положення п.п. «а» п.41.1 ст.41 вище вказаного Закону № 1961-IV, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність, пов?язана з експлуатацією зазначеного автомобіля не була застрахована.
Під час розгляду справи за вказаним позовом сторони потерпілого МТСБУ відповідно до отриманих документів встановлено наступні обставини страхового випадку.
Згідно з інформацією із сайту «Судова влада України» вироком вказаного суду від 17.05.2022 року, ухваленого у кримінальному провадженні № 346/5472/21, відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.
Відповідно до відомостей, вказаних в листі КНП "Обласна клінічна лікарня" Івано-Франківської обласної ради №1612 від 16.09.2022 року та листка лікарських призначень ОСОБА_2 були придбані медичні препарати під час перебування на лікуванні з 04.06.2020 р. по 23.06.2020 року, а згідно з актами КНП «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради ОСОБА_5 прибрано медикаменти для лікування в серпні-вересні 2021 року. Згідно з фіскальними чеками загальна сума витрат на придбання лікарських препаратів склала 4 746,05 грн. (наявні нечитабельні чеки на суму 7,17 грн.
Відповідно до довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у вказаній дорожньо-транспортній пригоді "Обласна клінічна лікарня" Івано-Франківської обласної ради від 22.09.2021 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в цьому закладі з 04.06.2020 року по 23.06.2020 року.
Згідно з даними довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у вказаній дорожньо-транспортній пригоді КНП "Обласний госпіталь ветеранів війни" Івано-Франківської обласної ради від 14.09.2021 року потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в даному закладі з 09.07.2020 року по 27.07.2020 року та з 13.05.2021 року по 26.05.2021 року.
Згідно з даними довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 228132 та Індивідуальної програми реабілітації інваліда №1962 Івано-Франківською міською медико-соціальною експертною комісією 30.11.2020 року ОСОБА_6 встановлено III-тю групу інвалідності, що відповідно до п.26.2 ст.26 Закону №1961-IV було підставою для відшкодування шкоди, пов?язаної зі стійкою втратою працездатності. У зв?язку з тим, що лікування в період з 13.05.2021 року по 26.05.2021 року ОСОБА_2 проходив після встановлення йому інвалідності, то відсутні підстави для включення цього періоду лікування для визначення загального строку тимчасової втрати працездатності для відшкодування такого виду шкоди відповідно до ст.25 даного Закону.
Згідно з даними довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у вказаній дорожньо-транспортній пригоді КНП «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради від 21.09.2021 року він перебував на стаціонарному лікуванні в цьому закладі з 03.06.2020 року по 04.06.2020 року.
Отже, у зв?язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV та після отримання документів, які встановлювали обставини події та розмір заподіяної шкоди, МТСБУ в добровільному порядку, тобто до ухвалення судового рішення, на підставі довідки №1 від 18.01.2023 року та наказу № 3/1527 від 19.01.2023 року здійснило 23.01.2023 року регламентну виплату стороні потерпілого у загальному розмірі 69 611,60 грн., яка складається з наступних виплат: 4 591,81 грн. страхового відшкодування шкоди, пов?язаної з лікуванням потерпілого; 8 343,79 грн. - страхового відшкодування шкоди, пов?язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; 56 676,00 грн. - страхового відшкодування шкоди, пов?язаної зі стійкою втратою працездатності потерпілим. Факт здійснення вказаної виплати підтверджується платіжною інструкцією № 580106 від 23.01.2023 року.
20.01.2023 року МТСБУ звернулось до відповідача з пропозицією добровільно компенсувати понесені витрати, проте, вказану пропозицію залишено без жодної реакції з боку відповідача.
Факт отриманого страхового відшкодування представником потерпілого ОСОБА_2 не був врахований при ухваленні зазначеним судом рішення від 18.04.2023 року, ухваленого у цивільній справі № 346/100/23. Цим рішенням позов задоволено частково та стягнуто з МТСБУ на користь позивача: 4 746,05 грн. страхового відшкодування за шкоду, пов?язану з лікуванням; 10 925,71 грн. страхового відшкодування за шкоду, пов?язану з тимчасовою втратою працездатності; 56 676,00 грн. страхового відшкодування за шкоду, пов?язану зі стійкою втратою працездатності; 3 617,39 грн. страхового відшкодування; моральної шкоди; 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Однак, 11.07.2023 року постановою Івано-Франківського апеляційного суду вказане рішення скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким заявлені вимоги сторони потерпілого задоволено частково, стягнуто на його користь з МТСБУ 154.24 грн. витрат, пов?язаних з лікуванням, та 4 200 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього - 4 354,24 грн.
На зазначеної постанови МТСБУ 19.07.2023 року здійснило виплату у вказаній сумі уповноваженому представнику потерпілого ОСОБА_7
24.10.2023 року МТСБУ надіслало лист відповідачу з пропозицією про добровільне відшкодування понесених МТСБУ витрат у загальному розмірі 73 965,84 грн., однак, відповіді на вказаний лист відповідач не надіслав, як і не здійснював жодних перерахунків на реквізити позивача.
У зв`язку з цим представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу виплачене потерпілому страхове відшкодування, яке складається з наступного: 56 676,00 грн. - регламентна виплата МТСБУ за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності; 8 343,79 грн. - регламентна виплата МТСБУ за шкоду, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності; 4 746,05 грн. - регламентна виплата МТСБУ за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого (4591,81 + 154,24 = 4 746,05); 4 200,00 грн. - відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих судовим рішенням.
Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 3 028 грн. , понесені на сплату судового збору.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, 12.11.2024 року через підсистему «Електронний суд» від нього отримано заяву, в якій він просить розглянути справу без його участі та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, дійшов наступних висновків.
У відповідності до положень ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
26.08.2021 року ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявами на виплату страхового відшкодування, в яких просив здійснити регламенту виплату, пов`язану із тимчасовою втратою працездатності, в розмірі 11 051 грн. 09 коп., та з витратами на лікування в розмірі 4 746 грн. 05 коп., а також зі стійкою втратою працездатності (ІІІ група інвалідності) в розмірі 56 676 грн. (а. с. 11-13).
В обґрунтування вказаних вимог вказаний представник потерпілого надав:
-довідку медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 228132 та індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда № 1962, відповідно до яких 30.11.2020 року ОСОБА_2 встановлено ІІІ групу інвалідності (а. с. 14, 15);
-виписку № 4167 від 04.06.2020 р., виписний епікриз із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення № 754320 від 23.06.2020 р., виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 890 від 27.07.2020 р., виписку № 6005 від 07.09.2020 р., виписку № 615 з медичної карти стаціонарного хворого № 615 від 26.05.2021 р., згідно яких у ОСОБА_2 діагностовано забій головного мозку середньої важкості, субарахноїдальний крововилив, пневмоцефалін, носову лікворею, перелом кісток лицевої частини та основи черепа справа, правосторонній гемосниусит, забій, осаднення м`яких тканин голови, важку відкриту черепно-мозкову травму, а також стан після вказаної травми (а. с. 17-21);
-листки лікарських призначень та акти оприбуткування медикаментів, придбаних вказаним пацієнтом для свого лікування; квитанції з аптечного пункту №1, аптечного пункту № 1 «ТзОВ «Зіма», приватного підприємства «ФК «Здорова Родина», якими підтверджуються здійснені потерпілим витрати на лікування (а.с.16, 31-32);
-довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді від 14.09.2021 р., 15.09.2021 р., 21.09.2021 р., якими підтверджуються зазначені вище обставини (а. с. 33-35).
20.01.2023 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування йому в порядку регресу шкоди в розмірі 69 611 грн. 60 коп. (а.с.38).
Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.04.2023 р. , ухваленого у справі № 346/100/23, вирішено стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 4 746 грн. 05 коп. страхового відшкодування за шкоду, пов`язку з лікуванням; 10 925 грн. 71 коп. страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності; 56 676 грн. страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності; 3 617 грн. 39 коп. страхового відшкодування моральної шкоди; 15 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Однак, вказане рішення скасовано постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11.07.2023 р. та ухвалено нове рішення, яким вирішено стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 200 грн. (а. с. 45-52).
19.07.2023 р. позивач здійснив перерахунок коштів в розмірі 4 353 грн. 24 коп. ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 на виконання вказаного рішення суду апеляційної інстанції від 11.07.2023 року (а. с. 53).
Після цього позивач звернувся до відповідача із вимогою про відшкодування йому в порядку регресу шкоди в розмірі 73 965 грн. 84 коп. (а. с. 54).
Судом встановлено, що відповідач добровільно вказану шкоду не відшкодував. Крім того, цивільно-правова відповідальність відповідача на час вчинення ДТП не була застрахована, що вбачається із долучених результатів за перевіркою чинності полісу внутрішнього страхування (а.с.7, 8).
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
Відповідно до п 22.1., разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне)страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цьогоЗакону, законодавства України та свого Статуту.
Згідно ст. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне)страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до ст.38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне)страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Таким чином, судом встановлено, що МТСБУ відповідно до вимог чинного законодавства здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ виконало покладений на нього законом обов`язок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу.
Отже, МТСБУ яке відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування відповідно , а тому є обґрунтованою позивачем вимога про стягнення з відповідача 73 965 грн. 84 коп. витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, як з особи, відповідальної за завдану шкоду.
Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 3 028 грн., що стверджується платіжною інструкцією № 978929 від 20.02.2024 року (а. с. 6).
Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог.
На підставі ст.ст. 1187, 188, 119 ЦК України, ст.ст. 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та керуючись ст. 141, ч.2 ст. 247, ст.ст. 263-265, 268, 273, 280-289, 352-355 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 18.11.2024 року.
Суддя: Калинюк О. П.