Номер провадження: 22-ц/813/3875/24
Головуючий у першій інстанції Мазун І.А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Мазун І.А. 04 грудня 2023 року у м. Одеса, -

встановила:

У серпні 2023 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 3000 грн. щомісячно, та на утримання сина ОСОБА_4 також у розмірі 3000 грн. щомісячно.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що постановою Одеського апеляційного суду від 08.02.2021 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину. Після ухвалення відповідного рішення суду розмір витрат на утримання дітей значно зросли, при цьому матеріальне становище дітей напряму і повністю залежить від її матеріального становища, так як діти ще неповнолітні та не працюють. Зміна матеріального становища ОСОБА_1 , а саме його погіршення, обумовлена неймовірною інфляцією та здороження всіх речей, а також тим, що через війну позивач була змушена з дітьми виїхати до Польщі, де перебувала майже півроку та була вимушена витратити не тільки всі свої заощадження, але й довелося залізти у борги, наразі через війну вона є безробітною та проживає разом з дітьми у батьків, яким не в змозі допомагати, зросли витрати на дітей, які навчаються у старших класах, а також серйозно займаються футболом у ДЮФК «Черноморець». На суму аліментів у розмірі 2000 грн. на кожну дитину, що стягуються рішенням суду, ОСОБА_1 не в змозі утримувати двох дітей, так як такий розмір аліментів не відповідає їх потребам і не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідні обставини і стали причиною звернення до суду з відповідним позовом.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.12.2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявність у відповідача на праві власності 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , сама по собі не свідчить про наявність у нього відповідного доходу, але це і не потрібно, оскільки у ст. 182 СК України не сказано ні про які доходи від нерухомого майна, а вказано, що достатньо його мати у власності, і це вже буде підставою для збільшення розміру аліментів.

Крім того, у зв`язку із зростанням економічної кризи у державі матеріальне становище позивача змінюється, ріст цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дітей значні кошти на відповідне харчування, шкільне приладдя, одяг взуття тощо, а сума, яку перераховує відповідач, для дітей недостатня.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Одеського апеляційного суду від 08.02.2021 року у справі №521/21435/19 було збільшено розмір аліментів, які стягувались за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.05.2014 року (за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2018 року збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.05.2014 року) з ОСОБА_2 , шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З листа державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 14.07.2023 року вбачається наступне: по виконавчому провадженню ВП 57263336 було проведено розрахунок заборгованості та встановлено заборгованість станом на 01.07.2023 року у розмірі 75994,20 грн.; по виконавчому провадженню ВП 57262943 проведено розрахунок заборгованості та встановлено заборгованість станом на 01.07.2023 року у розмірі 75994,20 грн. У відділі також перебуває зведене виконавче провадження № 71339236, до складу якого входять виконавчі провадження №№ 54863842, 54863996, 58810291, 61328662, 63192584, 66856326, 69571614, 69574630, 70747156, 70747289, 70750216 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів. Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 по всім вищезазначеним виконавчим провадженням, з урахуванням штрафів, станом на 01.07.2023 року складала 399717,15 грн. (а.с.95-96).

Листом Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції від 25.10.2023 року повідомлено, що у ОСОБА_2 , відповідно до ст. 265-1 КУпАП, було тимчасово вилучено посвідчення водія. (а.с. 132).

З 01.09.2023 року ОСОБА_2 працює на ТОВ НВП «ТЕНЕТ» на посаді техніка, що підтверджується довідкою № 4325 від 06.09.2023 року (а.с. 89).

Згідно довідки № 4396/1 від 06.10.2023 року, виданої ОСОБА_2 ТОВ НВП «ТЕНЕТ», загальна сума отриманого доходу за вересень 2023 року становила 6980 грн. з яких податки 1361,10 грн., сума до виплати 5618,90 грн. (а.с. 144).

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 20.09.2023 року ОСОБА_2 , було визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 100 годин. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50000 грн. (а.с. 85-87).

З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що на сторінці 9 книжки міститься запис від 12.07.2023 року про звільнення позивачки з посади. Однак, оскільки копія трудової книги не була надана судам першої та апеляційної інстанцій у повному обсязі, то неможливо встановити, з якого часу ОСОБА_1 працювала на відповідній роботі, з якого звільнена. Крім того, рішення суду, яким визначався розмір аліментів, який позивач просить збільшити, не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 працює та отримує заробітну плату (а.с. 24-25).

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 1-2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. ст. 150,180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Згідно із роз`ясненнями, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Таким чином, враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, та у зв`язку зі зміною матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з платника аліментів.

На підставі викладеного можна дійти висновку, що у законі закріплено можливість зменшення чи збільшення розміру сплачуваних аліментів та вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, інші випадки, прямо передбачені СК України.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2833,00 грн., з 01 липня 2969,00 грн., з 01 грудня 3040,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розмір аліментів, який відповідач сплачує на утримання дітей в сумі по 2000 грн. на кожну дитину, вже є більшим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, ч. 1 та 2 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Тобто аліменти, стягнуті у твердій грошовій сумі підлягають індексації, яка здійснюється на стадії виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що, звертаючись із даним позовом до суду, ОСОБА_1 фактично не вказала суттєвих обставин, які мають істотне значення для зміни способу стягнення аліментів, та не надала жодних належних доказів про зміну обставин, які б мали значення для зміни способу стягнення чи розміру аліментів. Посилання позивачки на таку підставу для збільшення розміру аліментів, як потреба значних витрат на дітей, без надання доказів на підтвердження таких витрат, не є суттєвою та не може бути беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог.

Оскільки доводи позову ґрунтуються на обставинах, які існували на час винесення судом рішення про стягнення аліментів у цивільній справі №521/21435/19, то ці обставини вже були враховані у чинному судовому рішенні при визначенні розміру аліментів, та не породжують правових наслідків у виді збільшення розміру аліментів у межах даної цивільної справи.

Доводи позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що сплата аліментів на утримання дітей у розмірі по 2000 грн. щомісячно є недостатньою, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судам першої та апеляційної інстанцій не надано належних і допустимих доказів дійсних витрат, які несе позивач.

Також судом першої інстанції правильно зазначено, що обставини, покладені в основу рішення суду про стягнення аліментів №521/21435/19, фактично не змінилися станом на період розгляду даної справи, доходи відповідача не збільшились, належних доказів зменшення доходів позивачки матеріали справи не містять, відсутні докази зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я сторін тощо.

Ті обставини, що діти на теперішній час подорослішали, не є підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, а повномасштабне вторгнення РФ на територію України, вплинуло на всі сфери діяльності та всіх громадян. Інші посилання позивача на підстави для збільшення розміру аліментів не знайшли свого підтвердження, оскільки не підтвердженні жодним доказом.

Враховуючи обставини, що мають істотне значення, прийнявши до уваги те, що утримання неповнолітньої дитини є обов`язком як батька, так і матері, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог, на підставі чого у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив в повному обсязі.

Необгрунтованими при цьому є доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що у зв`язку із зростанням економічної кризи у державі матеріальне становище позивача змінюється, ріст цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дітей значні кошти на відповідне харчування, шкільне приладдя, одяг взуття тощо, а сума, яку перераховує відповідач, для дітей недостатня

Так, відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів враховує, що у справах за позовом стягувача аліментів про збільшення розміру аліментів саме стягувач має надати докази на підтвердження тих обставин, на які посилається у своїх доводах у позові, зокрема, не лише про те, які доходи платник аліментів має на час розгляду питання про збільшення аліментів, а й які він мав доходи на час ухвалення рішення про стягнення аліментів для порівняльного аналізу. Те ж саме стосується і посилання позивачки на значне зменшення своїх доходів.

При цьому суд має виходити з матеріального становища обох сторін.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку саме позивач, звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, повинна довести обставини, які мають істотне значення, та є підставою для зміни розміру аліментів у встановленому раніше розмірі.

Однак, ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_2 має змогу сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно на кожну дитину.

Посилання у апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 на те, що у власності відповідача є 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є безпідставним, оскільки вказана обставина вже була врахована судом апеляційної інстанції при розгляді справи №521/21435/19 про збільшення розміру аліментів, а тому наявність цієї нерухомості не може свідчить про покращення матеріального стану відповідача.

Зазначені обставини свідчать про те, що в межах заявлених позовних вимог та наданих суду доказів відсутні правові підстави для збільшення розміру аліментів на утримання дітей у вказаному ОСОБА_1 розмірі через суттєву, на думку позивача, зміну її матеріального стану на момент ухвалення рішення суду та збільшених витрат на утримання дітей.

Колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_1 не була позбавлена можливості в суді першої інстанції надати вказані належні та допустимі докази, на підставі яких можна дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для задоволення її позовних вимог у повному обсязі, проте своїми процесуальними правами не скористалася.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з ними, а тому, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що правові підстави для збільшення розміру аліментів відсутні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04.12.2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 липня 2024 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе