Справа № 639/5365/24
Провадження № 2/639/1726/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Борисенка О.О.,

секретаря судового засідання Пивоварової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/5365/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

установив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 57514,55 грн.

Позовна заява сформована в системі «Електронний суд» 30.08.2024 та підписана позивачем.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та повністю перебуває на її утримані. Син ОСОБА_4 з народження має серйозні неврологічні, офтальмологічні та гастроентерологічні захворювання, та численні його лікування, консультації, обстеження потребують систематичних додаткових витрат. Незважаючи на наявність захворювань, Даніїл окрім навчання в загальноосвітній школі, розвиває свої здібності у футболі, танцях, плаванні, зайнятті йогою, відвідує секції з робототехніки, має додаткові заняття з психології, англійської мови. Відмовити дитині у розвитку здібностей позивач не має морального права, та несла, несе і буде нести додаткові витрати. Окрім регулярних медичних обстежень, прийому дороговартісних ліків і вітамінів, спеціального ортопедичного взуття, офтальмологічних засобів, Даніїл також потребує стаціонарного лікування в Національній дитячій спеціалізованій лікарні МОЗ України, санаторно-курортному лікуванні, що підтверджується висновком ЛКК НКП «Южноукраїнський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 40 від 14.05.2024. Станом на 23.08.2024 від керівництва санаторія «Квітка полонини» (село Солочин, Свалявського району, Закарпатської області) на заяву позивача про вартість послуг, вона отримала два розрахункові рахунки ТОВ «Сузір`я» № 5578 та № 5579 від 23.08.2024, згідно з якими за послуги санаторію «Квітка полонини» з санаторно-курортного оздоровлення Даніїла впродовж 20 днів з 13.09.2024 по 03.10.2024, та пов`язані з її перебуванням з малолітньою дитиною, належить сплатити 102647,00 грн. Залізничні квитки сполученням Харків Ужгород будуть коштувати: на дорослого 1015,48 грн, на дитину у віці з 6 по 14 років 75% від вартості квитка на дорослого 761,61 грн. Отже, санаторно-курортне оздоровлення, без харчування, коштуватиме 102647 + 1777,09 грн = 104424,09 грн. Також, 27.08.2024 з метою обстеження стану здоров`я Даніїла, вона зверталася до Медичного центру сімейної реабілітації, де за послуги сплатила 1300,00 грн; у цей же день, з приводу порушень акомодації та пов`язане з апаратним лікуванням захворювань Даніїла, вона зверталась до ФОП ОСОБА_5 , де сплатила 1750,00 грн. До цього 20.08.2024 згаданому спеціалісту вона сплатила 2500,00 грн. У зв`язку з проблемами зору, що діагностовано, сину потрібні окуляри, та з даних інтернет-сайту вбачається, що лише оправа до окулярів коштує 1360,00 грн. За даними інтернет-сайту, футбольна форма, взуття, інші екіпіровка коштує 3695,00 грн. Отже, понесені нею витрати на санаторно-курортне лікування сина та проїзд до м`ясця розташування закладу становитимуть 104424,09 грн, а понесені витрати та майбутні витрати складатимуть 10605,00 грн (1300+1750+2500+1360+3695). Позивач просила суд стягнути з відповідача 57514,55 грн (104424,09 + 10605 :2).

Позивач вказала, що вона не в змозі самостійно утримувати сина та повністю забезпечити необхідні витрати на лікування і санаторно-курортне оздоровлення дитини, оскільки її заробітна плата становить 8000,00 грн на місяць, інших доходів не має, відповідач не має інших дітей та аліментних зобов`язань, має можливість оплатити половину додаткових витрат на дитину, впродовж 2024 року відповідач не у повній мірі сплачує аліменти і цим обмежується, а тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом.

03.09.2024 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.71-72).

06.09.2024 ухвалою суду повернуто без розгляду відповідачу відзиви від 03.09.2024 та від 05.09.2024 на позовну заяву (а.с.82-127).

02.10.2024 суд постановив ухвалу про долучення до матеріалів справи відзиву відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, який сформований в системі «Електронний суд» 12.09.2024 і підписаний представником відповідача ОСОБА_6 , яка діє на підставі довіреності та відповідь позивача на відзив, яка сформована в системі «Електронний суд» 27.09.2024 (а.с.132-158, 159-178, 182-183).

У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що їх спільна з позивачем дитина ОСОБА_4 проживає з матір`ю, позивач звернулася до суду з позовом до нього про стягнення аліментів у розмірі 11170,19 грн щомісячно, починаючи з 15.08.2024. Відповідач не заперечує того, що він є працездатним, працює на посаді військовослужбовця Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» та отримує заробітну плату у розмірі 44680,74 грн. Щодо заперечень проти позовних вимог посилався на те, що після розпаду сім`ї він систематично надавав позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 10000,00 грн на місяць, спілкувався з сином та приймав участь у його вихованні. Після звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів у розмірі 11170,19 грн відповідач припинив добровільну сплату аліментів, але не заперечує проти зазначеного позивачем розміру аліментів, та після визначення розміру аліментів рішенням суду, буде здійснюватися їх оплата під контролем державної виконавчої служби. На думку відповідача, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину, які пов`язані з лікуванням, придбанням окулярів та спортивної форми для зайнять спортом, у розмірі 57514,55 грн, не доведені позивачем, їх розмір не обґрунтований та такі витрати не відносяться до витрат, що пов`язані з особливими обставинами, з огляду на таке. Наведені позивачем витрати не пов`язані з рекомендаціями, наданими висновком ЛКК № 40 від 14.05.2024, а саме, дитина не дообстежувалася в медичному республіканському центрі Охматдит, не проходила подальшу корекцію в лікуванні, надані позивачем чеки не пов`язані з цими рекомендаціями. Витрати на дорогу та лікування в санаторії «Квитка полонини» не відносяться до додаткових витрат на дитину; розрахункові рахунки про вартість лікування в санаторії та інформація про вартість залізничних квитків не є підтвердженням наступного понесення вказаних витрат. Відповідач зазначив, що в нього викликає сумнів те, що позивач, яка зазначила, що отримує заробітну плату у розмірі 8000,00 та інших доходів не має, має можливість сплатити 50% вартості лікування дитини в санаторії та 100% вартості свого лікування. Крім того, обираючи заклад для санаторно-курортного лікування, позивач має узгоджувати ці питання з батьком дитини. Розмір витрат на придбання футбольної форми та оправи для окулярів позивач доводить шляхом надання інформації про їх вартість, розміщеної в інтернет-ресурсі, позивач не надає будь-якої інформації про певні досягнення дитини в обраному виді спорту. Відповідач вважає, що заявлені позивачем витрати на придбання спортивної форми та оправи для окулярів поглинатимуться основними аліментами відповідача, розмір яких становитиме 11170,19 грн щомісячно. Відповідач звернув увагу на те, що не має у власності іншої нерухомості, ніж 1/5 частки квартири, не є власником транспортних засобів, має двох батьків пенсійного віку, мати з інвалідністю ІІ групи, для яких він є годувальником.

У відповіді на відзив позивач повністю не визнала заперечення відповідача на позов, вважає їх суперечливими до правових висновків Верховного Суду у подібних справах, та такими, що не відповідають нормам матеріального права. Зауважила, що висновком Лікарської консультативної комісії № 4- КПН «Южноукраїнський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 14.05.2023 спеціалістами встановлений діагноз їх сина Даніїла, в тому числі рекомендовано продовження лікування, санаторно-курортного та постійного профілактичного. Перебування у стаціонарі батьків у зв`язку з доглядом за дітьми віком понад 6 років передбачено постановою КМУ від 17.09.1996 № 1138, абз. 2 ст. 63 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я». Щодо вибору закладу, то перелік таких визначено лікарями-спеціалістами з урахуванням як захворювань дитини, так і характеру лікування, та одним із запропонованих виявився заклад у Закарпатській області санаторій «Квітка полонини» (ТОВ «Сузір`я»), на що позивач з метою поліпшення стану здоров`я сина вимушена була погодитися.

На думку позивача, відповідач з метою уникнення він обов`язку нести додаткові витрати на дитину, зазначив, що нібито несе витрати на батьків похилого віку, на підтвердження чого належних і допустимих доказів не надав. Щодо спростування тверджень відповідача про те, що позивач має незадовільне майнове становище, остання посилалась на цивільно-правовий договір № 1 вд 01.03.2024 з ТОВ «Торгсвіт Україна» та на дев`ять довідок про доходи ТОВ «Лома Лімітед» за 2024 рік, та зазначила, що станом на 13.09.2024 на початок туру на оздоровлення у межах половини визначеної закладом суми мала заощаджені кошти і на інші цілі.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України, учасники справи до суду не з`явилися.

Позивач подала до суду заяву, сформовану в системі «Електронний суд» 01.10.2024, в якій просила розглядати справу у її відсутність, за наявними в ній матеріалами (а.с.179,180).

Відповідач подав до суду заяву, сформовану в системі «Електронний суд» 03.10.2024 про розгляд справи без участі (а.с.197).

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 Цивільного процесуального кодексу України).

Зважаючи на складність та категорію справи, яка є малозначною та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, строки судового провадження, враховуючи те, що свою позицію стосовно спірних правовідносин сторони виклали у заявах по суті позовній заяві, відзиві та відповіді на відзив, суд 29.10.2024 не встановив підстав, передбачених частиною 2 статті 223 ЦПК України, щодо необхідності відкладення судового засідання.

У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд не здійснював.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд встановив, що сторони зареєстрували шлюб 25.07.2015, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7, 53).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8, 54).

Дитина сторін Даніїл за згодою сторін проживає з матір`ю позивачем у справі, що підтверджується матеріалами справи (а.с.9,10, 62, 63) та не заперечується відповідачем.

З наданих позивачем до відповіді на відзив документів вбачається, що ОСОБА_1 з 03.10.2023 по 06.02.2024 працювала на посаді менеджера зі збуту за сумісництвом в ТОВ «Сорт Ал Сталь». За час роботи позивача у ТОВ «Сорт Ал Сталь» її дохід склав: з 03.10.2023 по 06.02.2024 - 6115,05 грн; з 23.06.2023 по 30.09.2023 10538,19 грн. За час роботи у ТОВ «Спілімсталь» дохід позивача склав: за період з 03.10.2023 по 06.02.2024 - 6115,05 грн; за період з 23.06.2023 по 30.09.2023 10538,19 грн. За час роботи у ТОВ «Мікс Ан Степ» дохід позивача склав: з 23.06.2023 по 30.09.2023 10538,19 грн; з 03.10.2023 по 06.02.2024 6115,05 грн. За час роботи позивача у ТОВ «Левел Лом» її дохід склав: з 01.06.2023 по 06.02.2024 23965,90 грн. За час роботи позивача у ТОВ «Лома Лімітед» її дохід склав: з 03.10.2023 по 06.02.2024 6115,05 грн; з 23.06.2023 по 30.09.2023 10538,19 грн. (а.с.168-173).

Суд критично ставиться до наданого позивачем в якості доказу на підтвердження її майнового стану, Цивільно-правового договору № 1 від 01.03.2024 між позивачем та ТОВ «Торгсвіт Україна», оскільки вказаний договір не підписаний його сторонами, та не містить інформацію про отримання позивачем у ТОВ «Торгсвіт Україна» доходу.

Отже, з наданих позивачем доказів вбачається, що за період з 01.06.2023 по 06.02.2024 вона мала дохід у розмірі 90578,86 грн, тобто середньомісячний її дохід за вказаний період становив 11322,36 грн.

З наданих відповідачем копій платіжних інструкцій вбачається, що він добровільно систематично, щомісячно сплачував шляхом перерахування на рахунок позивача грошові кошти, а саме: 12.08.2024 10050,00 грн, 28.12.2022 - 1005,03 грн, 12.01.2023 7035,18 грн, 07.02.2023 7035,18 грн, 06.04.2023 7537,69 грн, 21.04.2023 1005, 03 грн, 06.05.2023 7035,18 грн, 07.06.2023 10050,00 грн, 24.06.2023 1005,03 грн, 06.07.2023 7035, 18 грн, 05.08.2023 7035,18 грн, 08.09.2023 7035,18 грн, 07.10.2023 7035,18 грн, 08.11.2023 7035,18 грн, 25.11.2023 1507,54 грн, 07.12.2023 9045,23 грн, 26.12.2023 9045,23 грн, 10.02.2024 9045, 23 грн, 07.03.2024 10050,00 грн, 06.04.2024 11050,00 грн, 08.05.2024 10050,00 грн, 07.06.2024 10050,00 грн, 09.07.2024 10050,00 грн 07.12.2022 7035, 18 грн (а.с.142-153).

Позивач у відповіді на відзив не заперечувала проти отримання нею вказаних сум як аліментів на утримання дитини.

Відповідач визначених аліментних зобов`язань, на час розгляду справи, не має.

В провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа № 639/5104/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 11760,19 грн (а.с.156-157).

Відповідач працює у Військовому інституті танкових військ НТУ «ХПІ» на посаді військовослужбовця, та станом на травень 2024 його заробітна плата становила 42467,20 грн (а.с.11, 50).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.09.2024 вбачається, що ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 (а.с.138-139).

Батьки відповідача є пенсіонерами, що підтверджується копіями їх пенсійних посвідчень, мати ОСОБА_7 є особою з інвалідністю 2-ї групи (а.с.136, 140, 141, 155).

Водночас, доказів про те, що батьки відповідача перебувають на утриманні останнього матеріали справи не містять.

Відповідно до копії довідки ВЛК № 40 від 14.05.2024 НКП «Южноукраїнський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» дитина - ОСОБА_3 має діагноз: ММД, гіпердинамічний синдром, дизлексія, дизартрія, нічний енурез, вальгуена деформація стоп, спінальна дестабільність, складний гіперметропічний астигматизм, альтернуюча косоокість, ФРЖМ на фоні деформації жовчного міхура, реактивний панкреатит. За висновком ЛКК потребує дообстеження в медичному республіканському центрі «Охматдит» та подальшої корекції в лікуванні, продовження лікування в спец. клініці, санаторно-курортного лікування та постійного профілактичного лікування (а.с.12, 51).

Згідно з копією довідки № б/н від 14.05.2024 НКП «Южноукраїнський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_3 рекомендоване санаторно-курортне лікування в санаторії «Квітка полонини» Закарпатської області (а.с.162).

Як вбачається з наданих позивачем рахунків ТОВ «Сузір`я» № 5578 та № 5579 від 23.08.2024, санаторно-курортна путівка в двокімнатний двомісний «люкс» в корпусі «Сузір`я» на 20 днів з 13.09.2024 по 02.10.2024 коштуватиме 47434,00 грн (для ОСОБА_3 ) та 55213,00 грн (для позивачки), а разом - 102647,00 грн (а.с.60,61).

Відповідно до копії довідки від 27.09.2024 спортивного комплексу «Олімп» Філії ВП «Південноукраїнська АЕС» Управління соціальних об`єктів, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно займається в секції футболу СК «Олімп» з 03.02.2024 по наступний час під керівництвом тренера-викладача ВРДтаЮС ОСОБА_8 (а.с.177).

З наданих позивачем копії чеків вбачається, що нею витрачено: на лікування порушень акомодації + синоптофор, апаратне лікування у ФОП ОСОБА_5 27.08.2024 1750,00 грн; на проф. обстеження дитини, діагностику, вимір ВЗВ, синоптофор, лікування порушень акомодації + синоптофор, апаратне лікування у ФОП ОСОБА_5 20.08.2024 2500,00 грн; на діагностику ЗЗГ, ЕХО ЕС, УЗДГ ДОПЛЕР, консультацію дитячого невролога у Медичному центрі сімейної реабілітації 27.08.2024 1300,00 грн (а.с.18, 57).

У частині 1 ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.18 зазначеної Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини установлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.2 ст.185 СК України).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 61-2371св18, від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 визначає, що особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними факторами.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. З аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: а) навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком /матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі; б) розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтвердженні відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками; в) оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там); г) лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами).

Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання.

В разі лікування, протезування, санаторно-курортного лікування розмір додаткових витрат з огляду на судову практику, може обґрунтовуватися медичними документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини: виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, консультативні висновки тощо.

На підтвердження понесених витрат на лікування дитини - долучаються до позовної заяви акти про надані медичні послуги, рахунки, квитанції та чеки про оплату наданих послуг та придбаних ліків згідно з рекомендаціями лікарів.

Тільки зберігаючи, фіксуючи та надаючи зазначені документи в суді, можна реалізувати своє право на компенсацію додатково понесених витрат, викликаних певними обставинами в житті дитини.

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Водночас аліменти - це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та ін.

У постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, про доведеність належними та допустимими доказами позовних вимог в частині стягнення фактично понесених додаткових витрат на обстеження та лікування дитини відповідно до наданих позивачем платіжних квитанцій, загальний розмір яких становить 5550,00 грн (1750+2500+1300), оскільки такі витрати є додатковими та викликані особливими обставинами (хворобою дитини) у розумінні ст. 185 СК України.

Щодо додаткових витрат на оздоровлення дитини, пов`язаних з його санаторно-курортним лікуванням, суд зазначає таке.

Відповідно до Переліку платних послуг, які надаються в державних і комунальних закладах охорони здоров`я та вищих медичних начальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.1996 № 1138, в редакції Постанов КМ № 989 від 11.07.2002, № 648 від 22.09.2016, до послуг, що надаються згідно з функціональними повноваженнями державними і комунальними закладами охорони здоров`я відносяться: перебування батьків разом з дітьми в дитячих санаторіях та надання їм послуг лікувального, профілактичного та реабілітаційного характеру ; надання санаторно-курортних послуг (реалізація путівок).

Статтею 64 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» визначено, що при стаціонарному лікуванні дітей віком до шести років, а також тяжкохворих дітей старшого віку, які потребують за висновком лікарів материнського догляду, матері або іншим членам сім`ї надається можливість перебувати з дитиною в закладі охорони здоров`я із забезпеченням безоплатного харчування і умов для проживання та виплатою допомоги по соціальному страхуванню у встановленому порядку.

Водночас, санаторій «Квитка полонини» ТОВ «Сузір`я», обраний позивачем для санаторно-курортного лікування сина, не є дитячим санаторієм державного або комунального закладу охорони здоров`я; висновку лікарів про те, що восьмирічна дитина - Даніїл є тяжкохворим, та в зв`язку з чим потребує догляду матері, суду не надано.

Отже, витрати, пов`язані з перебуванням самої позивачки у цьому санаторії, не відносяться до додаткових витрат, у розумінні ст. 185 СК України.

Також, позивач не узгоджувала з відповідачем умови санаторно-курортного лікування їх спільного сина саме у санаторії «Квітка полонини», що передбачає також і вартість її проживання у санаторії, зокрема у двокімнатному номері «люкс», та розмір таких витрат. Суд не розуміє, чому для оздоровлення дитини у санаторії необхідний саме двокімнатний номер «люкс»? Також для суду є очевидним, що обравши наприклад стандартний, однокімнатний, двомісний номер, вартість такого проживання буде пропорційно зменшена.

Ще, позивачем не доведено, що дитина потребує оздоровлення (санаторно-курортного лікування) саме у санаторії «Квітка полонини» у с. Солочин, Свалявського району, Закарпатської області. Позивач не навела мотивів обрання саме цього санаторію (крім рекомендації лікаря). Суд зазначає, що рекомендація не є обов`язком. Позивачка, бажаючи лікувати сина в санаторних умовах, повинна була розглянути усі інші варіанти, бо є очевидним те, що в Україні зазначений заклад не є єдиним можливим для лікування подібних симптомів хвороби дитини. Так, порівнюючи варіанти та ціну на проживання та лікування в різних установах, можна було би обрати найбільш досяжний за ціною та пропорційно до якості послуг. Цього зроблено не було, а зважаючи на обставини справи, зазначені обставини напряму залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодженням такого вибору з батьком дитини.

Крім того, вартість санаторно-курортного лікування зазначена станом на період такого лікування з 13.09.2024 по 02.10.2024, та на час розгляду справи доказів фактичного понесення таких витрат матеріали справи не містять, а ціни санаторно-курортного лікування можуть різнитися, з огляду на період перебування у санаторії.

Щодо витрат на залізничні квитки сполученням Харків Ужгород, які обґрунтовані позивачем з посланням на інформаційні дані АТ «Укрзалізниця»: на дорослого 1015,48 грн, а на дитину у віці з 6 по 14 років 75% від вартості квитка на дорослого 761,61 грн; витрат на придбання футбольної форми у розмірі 3695,00 грн та оправи для окулярів у розмірі 1360,00 грн, суд зазначає таке.

Вказані витрати позивач доводить шляхом надання інформації про їх вартість, розміщеної в інтернет-ресурсі (а.с.19,21, 58,59).

За приписами ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні докази, що окуляри були рекомендовані дитині відповідними лікувальними установами у зв`язку із станом його здоров`я, як і відсутні докази того, що офтальмологічна оправа саме цієї торгівельної марки необхідна для придбання. Адже, для суду є очевидним, що у продажу маються як дешевші так і дорожчі схожі за родовими ознаками предмети.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 205/4622/16-ц зроблено висновок про те, що витрати одного із батьків на відвідування дитиною спортивної секції, не відноситься до особливих обставин, передбаченим ст. 185 СК України, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

У постанові від 1 квітня 2019 року у справі № 545/819/18 КЦС ВС визнав, що витрати, понесені позивачем на придбання спортивного інвентарю належать до додаткових витрат, необхідних для розвитку дитини.

Водночас, для доведення необхідності таких витрат на дитину належить надати суду докази здібностей та досягнень дитини.

Суду не надані докази того, що такі витрати обумовлені розвитком здібностей дитини до цього виду спорту (грамоти, подяки, медалі, кубки тощо).

Отже, суд дійшов висновку, що витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 на оплату обстеження та лікування дитини, відповідно до наданих позивачем платіжних квитанцій, загальний розмір яких становить 5550,00 грн, є додатковими витратами на дитину в розумінні положень ст. 185 СК України, оскільки викликані особливими обставинами, а саме, станом здоров`я дитини, тому половина понесених витрат в розмірі 2775,00 грн підлягає стягненню з відповідача, враховуючи, що відповідач офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, а відтак має можливість сплатити половину додаткових витрат на дитину, понесених позивачем, у зв`язку із незадовільним станом здоров`я дитини.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині на суму 54739,55 грн суд відмовляє у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн. Враховуючи ціну позову 57514,55 грн, розмір судового збору за цим позовом становить 1211,20 грн.

Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та у зв`язку з частковим задоволенням позову (4,82%), стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 58,38 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 6, 7, 12, 13, 43, 76-82, 89, 128, 131, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2775 (дві тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн.

Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 54739 грн 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 58 (п`ятдесят вісім) грн 38 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 29.10.2024.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО