Справа № 358/7/21 Провадження № 2/358/112/24
21 жовтня 2024 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Тітова М.Б.,
за участю секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
06 січня 2021 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 29 квітня 2015 року в розмірі 19 080 (дев`ятнадцять тисяч вісімдесят) гривень 97 копійок та судові витрати по справі в розмірі 2102 гривні 00 коп.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що АТ комерційний банк «ПриватБанк», уклавши 29.04.2015 з ОСОБА_1 кредитний договір № б/н, надав їй кредитні кошти, а ОСОБА_1 отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, порушила свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2021, головуючим суддею у справі визначено суддю Кіхтенка С.О. Останнім справа по суті не розглянута.
26.06.2024 по справі на підставі розпорядження № 123 керівника апарату суду здійснений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 рішенням ВРП від 18.06.2024 на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України.
26.06.2024 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Тітова М.Б.
Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Тітова М.Б. від 19 вересня 2024 року, провадження у вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, сторонам встановлені строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечення.
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві просили розглянути справу у відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення у справі не заперечують.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання 21.10.224 року не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки, хоч належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 ЦПК України судову повістку відповідачу було надіслано за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку.
Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області № 869 від 22.01.2021, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 77).
Із рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що адресована відповідачці повістка про виклик до суду отримана нею особисто. Тобто відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце судового засідання згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини неявки та у встановлений судом строк не надіслала відзив на позовну заяву.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Беручи до уваги те, що явка до суду є правом, а не обов`язком сторони у справі, суд враховуючи положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
29 квітня 2015 року між АТ комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання позичальником анкети - заяви № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, згідно якого останній було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який потім збільшився до 12 500,00 гривень.
У анкеті-заяві від 29 квітня 2015 року, яка особисто підписана відповідачем ОСОБА_1 та позивачем вказано, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Також вказано, що позичальник ознайомився і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які було надано для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщено на офіційному сайті банку. Позичальник зобов`язався виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку (а.с. 21).
Згідно розрахунку, наданого позивачем, відповідачка ОСОБА_1 станом на 02 листопада 2020 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 19 080 гривень 97 коп., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 12 971,05 грн., в т.ч.: заборгованість за простроченим тілом кредиту 12 971,05 грн., заборгованість за простроченими відсотками 6 109,92 грн. (а.с. 11-16).
До позовної заяви банк також долучив довідку АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 та довідку про видані кредитні картки (а.с. 19, 20).
Вирішуючи даний спір суд враховує наступні положення чинного законодавства України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 1056-1 ЦК України визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема прострочені відсотки за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування посилається на підписану сторонами анкету - заяву № б/н від 29 квітня 2015 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, інформацію про умови кредитування за договором, підписану відповідачем ОСОБА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що у доданій до заяви-анкети довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», сторонами було погоджено процентну базову ставку в місяць 3,0%.
З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що банк застосовував процентну ставку на залишок заборгованості за користування кредитними коштами протягом усього періоду кредитування у розмірах, визначених договором.
Дослідивши надані позивачем докази та встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, аналізуючи та оцінюючи всі докази по справі в їх сукупності та враховуючи, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості в розмірі 19 080 (дев`ятнадцять тисяч вісімдесят) гривень 97 копійок, яка складається з непогашеного тіла кредиту та заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом.
Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 3-5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 509, 525-527, 530, 546, 599, 611, 629, 1046-1048, 1049, 1050 ЦК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: суддя М. Б. Тітов