РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив суд:

- розірвати шлюб, який 06.05.1988 року, уклали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрував відділ РАЦС Залізничного РВК міста Києва, актовий запис № 519;

- стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позову зазначає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №519) було зареєстровано шлюб.

Шлюбні відносини припинились, шлюб є формальним, сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, проживають окремо.

На думку позивача, примирення і збереження шлюбу неможливе.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Ухвала від 29.08.2024 та копія позовної заяви з доданими матеріалами надсилалася за зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно з інформацією відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи №117564466 від 16.08.2024, а саме: АДРЕСА_1 . Конверт з ухвалою від 29.08.2024 та примірником позовної заяви повернувся до суду.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.05.1988 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого відділом РАЦС Залізничного РВК міста Києва, серія НОМЕР_1 , актовий запис №519.

Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».

Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб між ними є формальним, сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим і суперечить їхнім інтересам.

Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

В контексті ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, дитини-інваліда, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.

Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін.

Таким чином, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливе і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Питання судового збору, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.24, 105, 110, 112, 113 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 141, 142, 200, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , зареєстрований 06.05.1988 року відділом РАЦС Залізничного РВК міста Києва, актовий запис №519.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) 1 211,20 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Козленко