Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №936/767/24
Провадження №2/936/181/2024
25.07.2024 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О.А., з участю секретаря судового засідання Дзямко А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в селищі Воловець в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
В С Т А Н О В И В:
11.07.2024 до суду надійшов вищезазначений позов.
Позов мотивовано тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю, відсутність взаємопорозуміння та спільних інтересів. Шлюбні стосунки фактично припинились, позивачка з відповідачем не проживає, не веде спільного господарства. У зв`язку з чим шлюб існує лише формально, тому ОСОБА_1 просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання справи без її участі, позов підтримує, просить суд не змінювати прізвище після розірвання шлюбу.
Відповідач ОСОБА_2 надав заяву про слухання справи без його участі, позов визнає повністю.
Згідно з ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення із таких підстав.
Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 22.11.2012 року у виконавчому комітеті Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №18 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 22.11.2012).
В даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.08.2016 року), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 29.12.2018), які проживають з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 .
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України).
Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Як вбачається з поданої позовної заяви, сторони не змогли створити міцної сім`ї, сімейне життя у них не склалося, оскільки спільнім подружнім життям вони не проживають, втратили почуття любові та поваги один до одного, їх шлюб існує лише формально, а тому враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін.
Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Заяви про відновлення дошлюбного прізвища від відповідачки не надходило.
Згідно з ч. 2 ст. 114 СК Україниу разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати.
Керуючись статтями 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задоволити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 22.11.2012 року у виконавчому комітеті Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №18- розірвати.
Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу не змінювати.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання її до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя Софілканич О.А.