Справа 556/1668/23
Номер провадження 2/556/87/2024
УХВАЛА

іменем України

про закриття провадження у справі

23.05.2024 року. сел.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області у складі

головуючого судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Мороченця Я.І.,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , про встановлення додаткового строку прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що не встиг своєчасно оформити спадкові права після смерті матері ОСОБА_5 , спадкоємцем якої він є за зазаконом. Вважає причини пропуску строку на прийняття спадщини поважними, у зв`язку з чим просив встановити додатковий строк подання заяви на прийняття спадщини.

Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 14.06.2023.

03.07.2023 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 14.08.2023 було відкладено розгляду справи та надано додатковий строк на подання відзиву.

Ухвалою суду від 13.09.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 13.12.2023 року було визнано явку позивача обов`язковою та відкладено розгляд справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , будучи допитаним в режимі відеоконференції, пояснив суду, що він та відповідачі є рідними дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , крім того у них є ще один брат та сестра, всього в їх сім"ї було 6 дітей. Після смерті матері між усіма дітьми була усна домовленість, що спадщину батьків - а саме земельні паї, які залишились після матері та батька, розділять по справедливості. В розумінні позивача, справедливим є такий поділ спадщини, коли частку отримає сестра ОСОБА_8 , яка разом з іншою сестрою - ОСОБА_9 - доглядала матір під час її хвороби до самої смерті. Особисто позивач на частину спадщини не претендує, і отримувати її не бажає. Разом з тим, коли йому стало відомо, що поділ спадщини відбувся тільки між відповідачами, а ОСОБА_10 жодної частини спадкового майна не отримала, він вирішив вступити у спадщину особисто, з тим, щоби в подальшому таке право отримала також і сестра ОСОБА_11 . Вважає, що пропустив строк на прийняття спадщини після смерті матері з поважних причин - він постійно проживає в Миколаївській області, постійно працює на сільськогосподарському підприємстві, крім того, період прийняття спадщини припав на період карантину, він знаходився в помаранчевій зоні, і пересування навіть в межах адміністративного району було ускладненим. після цього почалось повномасштабне вторгнення рф в Україну і Миколаївська область була по-суті, прифронтовою областю, небезпека зберігається і зараз. В свій останній приїзд в с.Довговолю він не прийняв спадщину, тому що приїжджав на поховання матері, і не вважав можливим вирішувати питання поділу спадщини, крім того, вважав, що вони з сестрами та братами про все домовились. В той же час, підкреслив, що в даному провадженні він, як найстарший брат, захищає не власні інтереси, а інтереси сестри ОСОБА_11 , особисто позивач не претендує на отримання спадщини після смерті матері, не бажає приймати спадщину і не вважає власні інтереси порушеними.

Відповідач ОСОБА_2 , та його представник ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечили проти позову, зокрема, ОСОБА_13 пояснив, що після смерті матері дійсно відкрилась спадщина, до складу якої входили земельні паї та інше майно. Оскільки він був зареєстрований з матір"ю за одною адресою, після консультацій з нотаріусом, саме він розпочав оформлення документів , що потребувало значних зусиль і коштів. Також бажання прийняти спадщину висловили сестра ОСОБА_14 і брат ОСОБА_15 , у зв"язку з чим, за його згодою, вони також подали відповідні заяви. Сестра ОСОБА_11 знала про всі дії по оформленню спадщини, тому що він особисто їй повідомляв про це, також казав і про необхідність розділити витрати по оформленню спадщини. Це обурило ОСОБА_11 , вона в грубій, зневажливій формі відмовилась приймати участь у спадкуванні, образила ОСОБА_14 і з того часу перебуває з рідними в напружених, навіть неприязних відносинах. Що стосується позивача ОСОБА_16 і ще одного брата - ОСОБА_17 - то вони відразу повідомили, що не бажають приймати спадщину, оскільки проживають далеко від с.Довговоля, і не потребують земельниїх паїв на території Володимирецького району, як і іншого майна. Тому вважає, що позов ОСОБА_18 є безпідставним і необгрунтованим.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Мороченець Я.І. вказував в заперечення позовних вимог, що позивач ОСОБА_19 мав можливість як особисто, так і в інший встановлений законом спосіб, подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері, і доводи позовної заяви в цій частині є недоведеними. Після допиту в судовому засіданні позивача ОСОБА_18 , також звернув увагу суду, що позивач по суті відмовився від позову, оскільки ствердно і впевнено пояснив, що пред"явленням позову захищає не власні інтереси, а інтереси іншої особи, що для даного випадку не передбачено чинним законодавством. В той же час, власні права та інтереси позивача не порушені, що він підтвердив у власних поясненнях.

Відповідач ОСОБА_3 підтримала позицію відповідача ОСОБА_2 , пояснила, що брат ОСОБА_20 , як і брат ОСОБА_21 , з часу смерті матері не бажали приймати спадщину, про що неодноразово заявляли в розмовах. Жодних перешкод для ОСОБА_22 прийняти спадщину не було і немає. ОСОБА_23 не прийняла участь в спадкуванні виключно внаслідок власної поведінки, оскільки під час обговорення цього питання між нею, ОСОБА_11 , ОСОБА_24 та ОСОБА_15 повелась агресивно, посварилась з усіма, кричала, лаялась, відмовилась від будь-яких дій по оформленню спадку. вважає, що спадщина матері розподілена справедливо, всі, хто цього хотів, мали змогу оформити спадкові права, і зробили це. Просила відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання не з"являвся, хоча своєчасно і належним чином повідомлявся про час і місце їх проведення. Відзиву, заперечень чи пояснень на позов не надав.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши думку сторін, прийшов до наступних висновків.

У відповідності до вимог частин 1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

У відповідності до вимог статтей 206, 256 ЦПК України позивач попереджений, про наслідки відмови від позову, а саме про те що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Проаналізувавши пояснення сторін, представника відповідача ОСОБА_25 , показання свідка ОСОБА_26 , дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_19 за змістом своїх пояснень вімовився від позову, оскільки вказав, що сам він особисто не бажає приймати спадщину, не претендує на чатину спадкового майна, і отримати спадкове майно у власність наміру немає.

При цьому суд приймає до уваги, що позов про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини у відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України є способом захисту прав спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, однак з об"єктивних причин, які визнаються судом поважними, пропустив встановлений законом строк для подання відповідної заяви.

В той же час, в своїх поясненнях ОСОБА_19 не тільки заперечив своє бажання прийняти спадщину після смерті матері, однак також вказав, що такий намір у нього з"явився тільки нещодавно, після виникнення конфліктної ситуації між іншими спадкоємцями, і метою звернення ОСОБА_18 до суду з даним позовом є не необхідність поновити власне право, а бажання вирішити конфлікт та захистити права іншого спадкоємця.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що позивач відмовився від заявлених позовних вимог. При цьому судом роз"яснені ОСОБА_1 наслідки такої відмови, зокрема, неможливість повторного звернення до суду з аналогічним позовом, на що позивач погодився.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, провадження по справі підлягає закриттю, оскільки позивач відмовився від позову, і відмова прийнята судом.

Керуючись ст.ст. 206, 255, 256, 260, 353, 354 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позову про встановлення додаткового строку прийняття спадщини.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку прийняття спадщини - закрити.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

У відповідності до ч.2 ст.264 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складення.

Повний текст ухвали виготовлено 30.05.2024 року.

Суддя: О.В. Іванків