ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/1064/22 Номер провадження 22-ц/814/2634/24Головуючий у 1-й інстанції Ткачук Ю.А. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів

за апеляційною скаргою адвоката Турченка Сергія Павловича в інтересах ОСОБА_1

на додаткове рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 22 грудня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Ткачука Ю.А. в м.Полтаві,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

06.11.2023 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Козирєва А.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених ФОП ОСОБА_2 , у сумі 18475,00 гривень, про стягнення яких він просив у своєму відзиві.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 22 грудня 2023 року заяву задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 18475 грн.

Рішення суду мотивовано доведеністю понесених витрат та їх співрозмірністю.

Додаткове рішення оскаржив адвокат Турченко С.П. в інтересах ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким заяву відповідача ФОП ОСОБА_2 про стягнення судових витрат задовольнити частково та стягнути з позивача судові витрати з оплати правової допомоги в розмірі 2000 грн.

Зазначає, що про дату та час розгляду даного питання судом ОСОБА_1 не було повідомлено, що є безумовною підставою для скасування рішення.

Вказує, що позивач всупереч вимогам ч.2 ст. 183 ЦПК України не отримував копію заяви про ухвалення додаткового рішення, що позбавило його права на подання заперечень.

Зазначає, що справа є малозначною, так як ціна позову становить 27000 грн., ОСОБА_1 відразу подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Вважає, що розмір витрат на правову допомогу становить 70% від ціни позову, що є очевидно неспівмірним ні до ціни позову, ні до складності справи, ні до обсягу складності наданої правової допомоги.

Наголошує, що у справі відсутній обґрунтований розрахунок витрат на правничу допомогу із зазначенням виду такої допомоги та витрат часу на її надання.

Стверджує, що до витрат на правову допомогу помилково включено час адвоката на підготовку самої заяви про прийняття додаткового рішення, що не може включатися до складу таких витрат.

Вважає, що суд не врахував майновий стан сторін, зокрема, позивача, який є пенсіонером, а відповідач має статус ФОП, який пред`являючи неспівмірні витрати на правничу допомогу, намагається збагатитися за рахунок позивача, який звертався до суду за захистом своїх порушених прав.

У відзиві адвокат Козирєв А.В., який діє в інтересах ФОП ОСОБА_2 , посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги адвоката Турченка С.П., поданої в інтресах ОСОБА_1 , відмовити, а додаткове рішення районного суду залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та за наявності заяви про розгляд справи без участі від представника ФОП ОСОБА_2 адвоката Козирєва А.В.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

06.11.2023 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Козирєва А.В. надійшла заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених ФОП ОСОБА_2 у сумі 18475,00 гривень.

Районний суд, задовольняючи в повному обсязі заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу у сумі 18475 грн., рішення мотивував тим, що розмір судових витрат відповідача ФОП ОСОБА_2 підтверджено належними доказами, позивач ОСОБА_1 не оспорив розміру понесених відповідачем судових витрат

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з вказаним висновком.

Частинами першою та другою статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У даній справі вбачається, що на підтвердження понесених відповідачем судових витрат, адвокатом Козирєвим А.В. до відзиву на позовну заяву було долучено:

-договір про надання правової допомоги від 19 травня 2022 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Козирєвим А.В.;

-додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 19 травня 2022 року

-квитанція № 120122 серії ААБ від 19 травня 2022 року на суму 3475 грн.;

-додаток №2 до договору про надання правової допомоги від 19 травня 2022 року від 02 червня 2022 року;

-квитанція №120127 серії ААБ від 02 червня 2022 року на суму 15000 грн.

Так, в р.3 договору про надання правової допомоги від 19.05.2022 року встановлено, що розмір гонорару адвоката за цим договором є конфіденційною інформацією, що суперечить положенням ст. 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність та ст.21 Закону України «Про інформацію».

Натомість додатками №1 та №2 до цього ж договору встановлено, що клієнт сплачує адвокату одноразово винагороду у вигляді гонорару в розмірі 3475 грн. та 15000 грн. відповідно.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат (відшкодування їх за рахунок іншої сторони) у формі «гонорару», суд повинен виходити не з договору між адвокатом та клієнтом, який створює саме для них права та обов`язки, та погодженого ними розміру гонорару, а й з пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам, безпосередньо пов`язаним з розглядом справи, які визначені адвокатом та оцінені судом, зокрема з точки зору складності цієї справи та розумної необхідності цих судових витрат для даної справи. Адже саме розмір витрат, понесених відповідачем на фактично надані реальні та неминучі послуги на правничу допомогу, і саме з метою досягнення певного правового результату вирішення конфлікту сторін - відмови позивачеві у позові, кореспондується з витратами, які має право відшкодувати на свою користь відповідач як судові витрати, понесені ним на сплату гонорару успіху, за рахунок позивача.

Враховуючи наведене та визначені, зокрема, частиною ч. 4 ст. 137 ЦПК України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо та причинно пов`язаних з розглядом справи, колегія суддів дійшла висновку, що розумним та справедливим у даному випадку буде стягнення з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення позивача ОСОБА_1 про призначення до розгляду питання щодо постановлення додаткового рішення у справі.

Так, повістка про виклик до суду ОСОБА_1 повернулася не врученою з відміткою поштового оператора «адресат відсутній за вказаною адресою». Розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме не може бути належним повідомленням в силу ч.11 ст.128 ЦПК України, так як ОСОБА_1 має статус позивача у справі, який не входить до переліку осіб, які можуть повідомлятися про розгляд у справі у такий спосіб.

Враховуючи, те що вирішення питання щодо винесення додаткового рішення здійснювалося без належного повідомлення позивача, що є порушенням норм процесуального права, що відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Отже, додаткове рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 22 грудня 2023 року слід скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення заяви адвоката Козирєва А.В. в інтересах ФОП ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Турченка Сергія Павловича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 22 грудня 2023 року скасувати, ухваливши нове.

Заяву адвоката Козирєва Андрія Вікторовича в інтересах фізичної особи підприємця ОСОБА_2 . про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.07.2024 року.

Головуюча суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна