Справа № 513/1310/24
Провадження № 2-о/513/156/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складi:

головуючого судді В.С.Миргород.,

за участю секретаря І.О.Аркуші.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Саратського районного суду Одеської області із заявою, в якій просить встановити факт юридичного значення, а саме, належність її трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення мовою оригіналу «25 июля», без зазначення року.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказує, що 23.04.1984 року закінчила Шебекінський хіміко-механічний технікум Білгородської області, РСФСР та отримала диплом.

06.09.1986 року уклала шлюб з ОСОБА_2 та після реєстрації шлюбу її було присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_3 », замість дошлюбного « ОСОБА_4 ». У подальшому навчалась у Харківському політехнічному інституті та у 1991 році отримала диплом про його закінчення. 02.10.2024 року звернулась до відділу обслуговування громадян №18 Управління Пенсійного фонду України для призначення пенсії за віком. В подальшому Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю страхового стажу від 09.10.2024 року №5 з підстав того, що на сторінці 1 трудової книжки серії НОМЕР_1 дата заповнення записана російською мовою «25 июля», але рік заповнення не зазначений, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року №58.

Просить суд встановити факт, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , дата заповнення «25 июля" ( мовою оригіналу), без зазначення року заповнення, належить саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Даний факт має для неї юридичне значення, оскільки надасть іі право на зарахування страхового стажу для призначення пенсії.

Заявник в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі в якій також просив задовольнити його вимоги.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в суд не з`явився, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в суд не з`явився, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, причину неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розглядом справи до суду не направив, заперечення проти заяви суду не надав.

За змістом ст.ст. 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання учасників справи, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд доходить висновку, що вимоги заяви є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на таке.

В свідоцтві про народження серія НОМЕР_3 від 13.12.1963 року зазначено, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 06.09.1986 року прізвище заявника вказано після реєстрації шлюбу « ОСОБА_3 ».

В паспорті громадянина України серія НОМЕР_5 , який належить заявнику вказано прізвище « ОСОБА_3 ».

23.04.1984 року заявник отримала диплом з відзнакою серія НОМЕР_6 про закінчення Шебекинського хіміко-механічного технікуму Белгородської області РСФСР.

29.06.1991 року заявниця отримала диплом серії НОМЕР_7 про закінчення Харківського політехнічного інституту імені В.І.Леніна.

25 июля (мовою оригіналу) на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мала середню освіту, видана заводом гумових виробів «Пихьяла», що знаходився в м.Талліні, Естонія трудова книжка серії НОМЕР_8

Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, об`єктом права особи та її власністю.

Пунктом 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 р. з наступними змінами і доповненнями, яка діяла на момент заповнення трудової книжки заявника, тобто до набрання чинності Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року, - відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, прізвище, ім`я та по батькові і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п.2.13 вищезгаданої Інструкції зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, а на внутрішньому боці обкладинки записуються посилання на відповідні документи, які завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до п.2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року передбачено, що зміни записів у трудових книжках про прізвища, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюб. Про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Судом встановлено, що на титульному аркуші Трудової книжки серії НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_6 дата заповнення трудової книжки работодавцем заводом гумових виробів «Пихьяла», що знаходився в м.Талліні, Естонія, вказана не повністю, а саме 25 июля ( мовою оригіналу) без зазначення року.

При цьому запис № 1 Трудової книжки СТ-1 №0185868 містить відомості про освіту, дату народження та зміну прізвища заявника у зв`язку з реєстрацією шлюбу з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_3 ».

За даними інтернет ресурсів вбачається, що завод гумових виробів «Пихьяла», що знаходився в м.Талліні, Естонія, ліквідовано у 1998 році. Отже, на даний час внести зміни запису дати заповнення трудової книжки власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи немає можливості.

09.10.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області постановила рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано трудову книжку серії НОМЕР_8 , оскільки дата заповнення трудової книжки не повністю, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року №58.

Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.6 ч.1ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (пункт 6).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові якої, що зазначені в документі - не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Згідно роз`яснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», - визначено можливість встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі сумніву в належності трудової книжки особі внаслідок помилки, коли прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, ураховуючи положення пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» факт належності цього документа відповідній особі може бути встановлено лише у судовому порядку. Внесення виправлень на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом від 29.07.93 № 58, у таких випадках не передбачено.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

З огляду на приписи пункту 2.11, 2.12 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав заявник у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що встановлення факту належності зазначеного в заяві правовстановлюючого документу заявника має юридичне значення, оскільки від даного факту залежить оформлення його особистих майнових прав.

Наведене свідчить, що іншим шляхом, окрім судового рішення, неможливо підтвердити факт належності заявниці трудової книжки.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає за можливе встановити факт, що має юридичне значення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,13,81,89,200,247,293,294,315,319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , трудової книжка серії НОМЕР_1 виданої заводом гумових виробів «Пихьяла», що знаходився в м.Талліні, Естонія, дата заповнення «25 июля (мовою оригіналу), без зазначення року заповнення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 26.11.2024 року.

Суддя В. С. Миргород