КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1159/24
Провадження № 2/552/2790/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2024 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Шаповал Т.В.,

при секретарі - Біжко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в приміщенні суду цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надання послуг з постачання теплової енергії та послуги гарячої води за період з 01.01.2018 року по 01.01.2024 року у розмірі 53662 грн. 46 коп., які отримані за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім заборгованості за надані послуги позивач також просив суд стягнути з відповідачів нарахований індекс інфляції в розмірі 3573 грн. 08 коп. та 3 % річних в сумі 1623 грн. 03 коп.. Всього просив стягнути 58858 грн. 57 коп., посилаючись на не виконання зобов`язань відповідачами.

Ухвалою від 07 березня 2024 року у справі відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

28.08.2024 року до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, зазначив, що він вимушений проживати за іншою адресою ( доступу до помешкання за адресою: АДРЕСА_1 у відповідача ОСОБА_1 немає), відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , самовільно та навмисно змінили замки до помешкання за адресою: АДРЕСА_1 з квітня 2021 року і не надають ОСОБА_1 ніякого доступу до вищевказаного приміщення до теперішнього часу. Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 постійно проживають в країні Швейцарії. Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за послуги теплопостачання та постачання гарячої води в порядку, передбаченому діючим законодавством майже не має ніякої можливості, а частина відповідача ОСОБА_1 у спільній частковій власності складає лише 3/10 частки квартири АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 вважає, що стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та постачання гарячої води повинно відбуватися відповідно до частки у спільній частковій власності на квартиру.

Вказував, що сума боргу за послуги теплопостачання та постачання гарячої води позивачем нараховувалася на 4-х осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , замість 3-х осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і нараховувати на неї оплату за послуги теплопостачання та постачання гарячої води не мало жодних підстав.

Посилався на те, що застосовуючи позовну давність, необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини та принцип верховенства права та вимагати від особи, що пропустила строк подання позову, обґрунтування причин поважності такого пропуску. Відповідач ОСОБА_1 впевнений, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» не зможе надати жодного розумного обґрунтування зволіканню із зверненням до суду за захистом прав.

Просив суд до позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за послуги теплопостачання та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.01.2018 року по 01.01.2024 року у розмірі 58858,57 грн. застосувати позовну давність. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Зобов`язати ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» виконати перерахунок заборгованості за надані послуги теплопостачання та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.01.2018 року по 01.07.2024 року на 3-х осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ..

Зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надати працівникам ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» доступ до квартири АДРЕСА_2 та взяти показники лічильника на постачання гарячої води.

12.09.2024 року до суду від представника позивача ОСОБА_5 надійшла відповідь на відзив. Вказувала, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» проводить нарахування за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 з дотриманням вимог чинного законодавства. Покладені законодавством зобов`язання, щодо оплати послуг з теплопостачання відповідачі не виконували належним чином. Не проживання відповідача ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить йому на праві власності, не звільняє його, як власника квартири від обов`язку нести витрати по оплаті житлово комунальних послуг, які були надані ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».

Посилалась на те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є споживачами послуг з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . З моменту встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме з 14.05.2009, нарахування за послуги з централізованого опалення мешканцям проводиться за показаннями будинкових засобів обліку теплової енергії. Загальний обсяг спожитої на опалення приміщень, визначений за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії, розподілявся пропорційно опалювальної площі кожної опалювальної квартири. Обсяг спожитої теплової енергії по даній квартирі відображено в розрахунку заборгованості та кількість осіб, що зареєстровані за вказаною адресою не впливають на порядок обліку послуг за даною адресою.

Вказувала, що за обліковими даними підприємства квартира АДРЕСА_2 обладнана вузлом розподільного обліку гарячої води. Фізичні особи зобов`язані своєчасно, з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів подавати засоби вимірюваної техніки на повірку. Термін періодичної повірки вузла розподільного обліку гарячої води, встановленого за адресою: АДРЕСА_3 закінчився 17.10.2022 року.

Також вказувала, що строк позовної давності переривався неодноразово, відповідачі визнали борг, почали частково сплачувати за послуги теплопостачання ще з вересня 2019 року, а саме: у вересні 2019 року сплачено 1000 грн., в листопаді 2019 року сплачено 4000 грн., в грудні 2019 року сплачено 3000 грн.. Таким чином, позовна давність станом на 12.03.2020 не сплила, її перебіг зупинений до кінця дії карантину. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач у судове засідання свого представника не направив, попередньо звернувся до суду із заявою про проведення розгляду справи за відсутності їх представника.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 та його представник, відповідач ОСОБА_3 не з`явились, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 не з`явились, попередньо звернулись до суду із клопотанням про проведення розгляду справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі користуються послугами з теплопостачання, які надаються їм ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго" відповідно до „Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 18 „Правил..." споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст.ст. 9,10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст..26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відсутність укладеного між сторонами відповідного договору не звільняє відповідача від сплати послуг.

Сам по собі факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг у повному обсязі, оскільки згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують такі права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Зазначену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951 цс 15 та від 30 жовтня 2013 року № 6-59 цс 13, від 07 лютого 2018 року справа № 521/6969/15-ц.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

В зв`язку з тим, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та не оплачують послуги з теплопостачання, за ними утворилась заборгованість, яка за період з 01.01.2018 року по 01.01.2024 року, становить 53662 грн. 46 коп.. Крім того, нараховано індекс інфляції в сумі 3573 грн. 08 коп. та 3 % річних в сумі 1623 грн.03 коп..

Посилання відповідача ОСОБА_1 про те, що він не проживає у даній квартирі не заслуговують на увагу, адже власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Окрім того, відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позову заяву зазначав, що нарахування за спожиті послуги здійснювалось і на померлу ОСОБА_4 , однак суд зазначає, що кількість осіб, що зареєстровані за вказаною адресою не впливають на порядок обліку послуг за даною адресою, оскільки розподіляються пропорційно опалюваній площі.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.

Встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_4 . Частки в праві власності складають: ОСОБА_1 3/10 ( 1/5+1/10), ОСОБА_2 3/10 (1/5+1/10), ОСОБА_3 1/5.

За нормами ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна.

Оскільки частка ОСОБА_3 у праві власності на квартиру складає 1/5, відповідно і розмір заборгованості з нього, що підлягає до стягненню складає 11771,71 грн. (58858,57 грн./5).

Окрім того, частки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в праві власності на квартиру складають по 3/10, відповідно і розмір заборгованості з кожного з них підлягає стягненню відповідно до частки в праві власності в розмірі по 23543,43 грн..

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про застосування позовної давності, суд виходить з наступного.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачами наданих позивачем послуг з теплопостачання та гарячу воду.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 відповідачі сплачували заборгованість 12.2019 року у розмірі 3000 грн., після якої не здійснювали оплату.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Суд вважає, що платежі відповідачі мали вносити до 20 числа відповідного місяця. Таким чином термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500.

Тобто, з березня 2020 року строки позовної давності продовжені.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Позивач звернувся до суду 23 лютого 2024 року, тобто у межах строку позовної давності.

Отже, оскільки відповідачі покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання належним чином не виконують, позовні вимоги ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго" є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача 53662 грн. 46 коп., заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, індекс інфляції в сумі 3573 грн. 08 коп. та 3 % річних в сумі 1623 грн. 03 коп., пропорційно до розміру частки кожного в праві власності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 3028 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача,пропорційно до розміру задоволених позовних вимог до кожного із відповідачів.

Керуючись ст. 258,259,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на корись на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та послуги гарячої води з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за період з 01.01.2018 року по 01.01.2024 року в сумі 23543 грн. 43 коп. та судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., а всього 24754 грн. 63 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на корись на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та послуги гарячої води з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за період з 01.01.2018 року по 01.01.2024 року в сумі 23543 грн. 43 коп. та судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., а всього 24754 грн. 63 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на корись на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та послуги гарячої води з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за період з 01.01.2018 року по 01.01.2024 року в сумі 11771 грн. 71 коп. та судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., а всього 12377 грн. 31 коп..

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», місцезнаходження: 36008, м. Полтава, вул. Комарова,2а, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 21 жовтня 2024 року.

Суддя Т.В.Шаповал