Провадження № 2/202/523/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., Голєва А.А., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернулося з позовом про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради надає послуги водопостачання та водовідведення споживачам.

Між КП "Дніпроводоканал" і ОСОБА_2 встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить відкриття на її ім?я особового рахунку № НОМЕР_1 для нарахування плати за надані послуги.

Відповідач порушує покладений на неї обов`язок щодо оплати за наданні послуги.

Станом на 31.03.2023 року заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення складає15075 грн. 81 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Відповідачу було нараховано інфляційне збільшення суми боргу за період з 07.2018 по 02.2022, яке складає 3234 грн. 29 коп., а також три проценти річних за період з 07.2018 по 02.2022 в сумі 420 грн. 61 коп.

Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед КП "Дніпроводоканал" складає 18730 грн. 71 коп., в тому числі: сума основного боргу - 15075 грн. 81 коп., інфляційне збільшення суми боргу 3234 грн. 29 коп., три проценти річних 420 грн. 61 коп.

14.06.2023 року відповідачу було направлено повідомлення в порядку досудового Врегулювання спору, в якому вимагалося негайно виконати свої зобов`язання у добровільному порядку. Відповідачем борг не погашений.

Відповідно до довідки про склад сім`ї разом із ОСОБА_2 за вищевказаною адресою зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

За цих підстав Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на свою користь заборгованість у розмірі 18730 грн. 71 коп., з яких: 15075 грн. 81 коп. основна сума боргу, 3234 грн. 29 коп. - інфляційне збільшення, 420 грн. 61 коп. - три проценти річних, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 31 серпня 2024 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До початку розгляду справи по суті представником відповідачів адвокатом Грицаєнко О.П. був поданий відзив на позов, в якому відповідач ОСОБА_2 позов визнала частково, а відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 позов не визнали, посилаючись на те, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (ч. 2 ст. 19 Закону 2004 року, що діяв до травня 2019 року, та ч. 1 ст. 6 Закону 2017 року, що діє з травня 2019 року). Нормою п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону 2004 року та п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону 2017 року на споживачів покладено обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. При цьому споживачами виступали/виступають: фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу - за період з 01.02.2017 до 01.05.2019 (згідно ч. 1 ст. 1 Закону 2004 року); фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги - за період з 01.05.2019 по даний час (згідно п.п. 6 та 13 ч. 1 ст. 1 Закону 2017 року). Отже, споживачами послуг є виключно особи, які проживали у квартирі та користувалися такими послугами. Як наслідок, обов`язок по їх оплаті покладається виключно на таких осіб.

Відповідачі вважають, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є споживачами послуг, що надавалися позивачем, оскільки лише зареєстровані у вказаному приміщенні, а проживають за іншою адресою. Так, ОСОБА_4 проживає з 01.01.2018 за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Житлово-експлуатаційної дільниці комунального підприємства "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради № 30 від 27.10.2023. У свою чергу, відповідач ОСОБА_5 проживала з 2018 року за адресою АДРЕСА_3 (орендована квартира), що підтверджується заявою до КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" Подільського району м. Києва від 09.01.2018 та декларацією з сімейним лікарем № 0001-1H29-8K00 від 29.01.2019. Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України відповідач виїхала за межі України та на даний момент проживає в Республіці Німеччина, що підтверджується копією закордонного паспорта № НОМЕР_2 від 17.07.2018 та дозволом на проживання у Німеччині № 604139 від 27.09.2022.

Також відповідачі вважають, що позивачем пропущений строк позовної давності. На думку відповідачів, стягненню підлягає лише заборгованість за період з 01.02.2017 року по 01.04.2023 року в розмірі 7183,05 грн.

Крім того, позивачем було розраховано три проценти річних та інфляційні втрати виходячи з розміру заборгованості, яка нарахована з січня 1999 року.

Однак з урахуванням спливу позовної давності для стягнення заборгованості за період з 01.01.1999 по 01.02.2017, строк для стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість за цей період, також сплив, а тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

З огляду на вищенаведене, відповідачі просили застосувати позовну давність до позовних вимог Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості, трьох процентів річних та інфляційних втрат за період з 01.01.1999 по 01.02.2017 у загальній сумі 9885,93 грн. та відмовити в їх задоволенні. Відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за період з 01.02.2017 по 01.04.2023 року. Стягнути з Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати.

Зокрема, у відзиві зазначено про подання доказів щодо понесених судових втрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Зі свого боку позивачем Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради була подана відповідь на відзив, в якій наголошується на тому, що відповідно до п. 47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою КМУ від 05.07.2019 № 690 (далі Правила № 690), споживач зобов`язаний інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Відповідачі не доводили до відома КП «Дніпроводоканал» про власника житла та/або зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача та користуються комунальними послугами, а тому нарахування за водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 в період до 28.11.2019 здійснювалося по встановленій нормі водокористування, відповідно до кількості зареєстрованих осіб.

З 28.11.2019 за даною адресою було встановлено лічильник, а тому нарахування плати здійснювалося відповідно до показань лічильника - за фактично спожиті послуги.

Відповідно до п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, які діяли до 01.05.2022, споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою.

Відповідно до п. 1 пп. 1.2. Порядку звільнення наймачів (власників) квартир (приватних будинків) та членів їх сімей, за період їх тимчасової відсутності, від оплати за послуги холодного і гарячого водопостачання та водовідведення, затвердженого рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 26.02.2013 № 82 (далі - Рішення № 82) наймач (власник) квартири (приватного будинку) та члени його сім`ї, за період тимчасової відсутності, мають право на несплату вартості ненаданих послуг з холодного та гарячого водопостачання, водовідведення при дотриманні певних умов.

Відповідно до п. 1.2. Рішення № 82 у разі тимчасової відсутності одного або декількох членів сім`ї, за умови подання протягом місяця в районі дільниці КП "Дніпроводоканал" документів, що підтверджують факт відсутності одного або декількох членів сім`ї: заява про тимчасову відсутність одного або декількох членів сім`ї із зазначенням періоду та місця перебування; довідка підприємства-виконавця послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території про склад сім`ї із зазначенням усіх зареєстрованих осіб у квартирі (приватному будинку); документ, що підтверджує факт перебування одного або декількох членів сім`ї в іншому місці відповідно до ЗУ "Про свободу пересування" (документ повинен містити кутовий штамп з реєстраційним номером, дату видачі, бути засвідчений печаткою); для працюючих - довідка з місця роботи про перебування у відпустці, відрядженні (із зазначенням терміну відпустки, відрядження); для виїжджаючих за межі України - копія документа із штампом про перетин кордону.

Відповідно до п. 2.2. Рішення № 82 перерахунок за послуги з холодного та гарячого водопостачання і водовідведення проводиться після надання документа, що підтверджує факт відсутності одного або декількох членів сім`ї, не пізніше місячного терміну.

Відповідачі не повідомляли КП «Дніпроводоканал» про тимчасову відсутність одного або декількох членів сім`ї та не подавали жодного документа на підтвердження цього факту, у зв`язку з чим вважає, що нарахування за водопостачання та водовідведення здійснювалося правомірно та з дотриманням законодавства у сфері водопостачання та водовідведення.

З урахування вищевикладеного, позивач наполягає на задоволенні його позовних вимог, а у стягненні на користь відповідача судових витрат просить відмовити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідачів ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнали частково з підстав, викладених у відзиві на позов. Просили застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості за період з 01.01.1999 по 01.02.2017, а також заперечували про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом установлено, що ОСОБА_2 є наймачем квартири АДРЕСА_4 .

Також за вказаною адресою зареєстровані, але не проживають діти наймача відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_2 постійно проживає за вказаною адресою та є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, які надаються Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради.

На ім?я ОСОБА_2 позивачем був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 для нарахування плати за надані послуги водопостачання та водовідведення.

Отже, між сторонами склалися цивільно-правові відносини, а саме Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради надає відповідачу послуги водопостачання та водовідведення, а відповідач, в свою чергу, має оплачувати вартість отриманих послуг відповідно до встановлених тарифів.

Також судом установлено, що з 28.11.12019 року нарахування відповідачам плати за послуги водопостачання та водовідведення здійснюється за показами лічильника.

Відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманих послуг водопостачання та водовідведення належним чином не виконувала.

Як убачається з розрахунку заборгованості, наданого Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та долученого до його позовної заяви, за період з з 2010 року по 31.03.2023 відповідачам нарахована заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення в розмірі 15075 грн. 81 коп.

Крім того, на суму заборгованості позивачем було нараховано інфляційне збільшення за період з 07.2018 по 02.2022 в сумі 3234 грн. 29 коп., а також три проценти річних за період з 07.2018 по 02.2022 в сумі 420 грн. 61 коп.

При вирішенні спору про стягнення вказаних сум суд виходить із того, що відповідно до ст. 20 Закону України "Про житло-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-ІV, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII також визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 22 Закону України "Про питну воду і питне водопостачання" також передбачено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання на боржника покладається обов`язок сплатити на користь кредитора три проценти річних та інфляційне збільшення суми боргу.

Водночас статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Статтею 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

В подальшому строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Разом з тим, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який неодноразово продовжений і триває досі.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 № 2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, п. 19 такого змісту: "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".

В даному випадку позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 2010 року по 31.03.2024.

Отже, позивачем пропущений строк позовної давності про стягнення заборгованості за період з 2010 по 02.04.2017 року.

Відповідачі просили застосувати позовну давність до позовних вимог Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради про стягнення заборгованості, яка утворилася за період до 01.02.2017.

Отже, позовні вимоги про стягнення боргу за період з 2010 року по 31.01.2017 року задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском позовної давності.

Щодо стягнення заборгованості за період з 01.02.2017 року по 31.03.2023 року, яка виходячи з даних, зазначених у розрахунках заборгованості, складених позивачем, становить 7892 грн. 76 коп., то суд ураховує, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_5 хоча й зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , за якою позивачем надавалися послуги водопостачання та водовідведення, однак з 2018 року за цією адресою фактично не проживають, на підтвердження чого відповідачами були надані копії довідки Житлово-експлуатаційної дільниці комунального підприємства "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради № 30 від 27.10.2023 про проживання ОСОБА_4 з 01.01.2018 у гуртожитку за адресою АДРЕСА_5 , а також копію заяви до КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" Подільського району м. Києва від 09.01.2018, декларації з сімейним лікарем № 0001-1H29-8K00 від 29.01.2019, закордонного паспорта № НОМЕР_2 від 17.07.2018, дозволу на проживання у Німеччині № 604139 від 27.09.2022, з яких убачається, що з 2018 року відповідач ОСОБА_5 проживала в м. Києві, а згодом виїхала до Республіки Німеччина.

Отже, з 2018 року відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично не були споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем, що в судовому засіданні підтвердила інший відповідач ОСОБА_2 , яка весь час проживає у квартирі, користується послугами водопостачання та водовідведення та визнала позов у частині стягнення з неї заборгованості за період з 01.02.2017 по 31.03.2023 року.

Суд вважає, що само по собі не надання відповідачами позивачу доказів не користування послугами водопостачання та водовідведення не може бути підставою для покладення на них обов`язку зі сплати нарахованої заборгованості, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі з 2018 року фактично не користувалися цими послугами.

Також суд бере до уваги, що згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, за 01.02.2017 по 30.06.2018 року позивач нарахував заборгованість у розмірі 3736,90 грн. При цьому у цей період було сплачено 3857,02 грн. Тобто заборгованість за період з 01.02.2017 по 31.12.2017 (час користування ОСОБА_4 і ОСОБА_5 послугами водопостачання та водовідведення) була погашена.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні позову Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради в частині стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості за період з 01.02.2017 по 31.03.2023 року слід відмовити, стягнувши заборгованість, яка нарахована за цей період та станом на 31.03.2023 року складає 7892 грн. 76 коп. лише з відповідача ОСОБА_2 .

Крім того, суд приходить до висновку, що у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання у вищевказаному розмірі з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути за період з 01.07.2018 по 24.02.2022 року інфляційне збільшення в розмірі 692 грн. 92 коп. та три проценти річних у розмірі 259 грн. 10 коп.

Отже, позов Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2017 по 31.03.2023 в розмірі 7892 грн. 76 коп., а також за період з 01.07.2018 року по 24.02.2022 року інфляційне збільшення в розмірі 692 грн. 92 коп. та три проценти річних у розмірі 259 грн. 10 коп.

Крім того, при зверненні до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь із відповідача ОСОБА_2 у розмірі 1267 грн. 38 коп. - пропорційно розміру задоволених позовних вимог (47,22%).

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (, юридична адреса м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 21а) заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2017 року по 31.03.2023 року в розмірі 7892 (сім тисяч вісімсот дев`яносто дві) грн. 76 коп., за період з 01.07.2018 року по 24.02.2022 року інфляційне збільшення в розмірі 692 (шістсот дев`яносто дві) грн. 92 коп. і три проценти річних у розмірі 259 (двісті п`ятдесят дев`ять) грн. 10 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1267 (одна тисяча двісті шістдесят сім) грн. 38 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко