Провадження № 2/344/3700/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Назаркевич Сергій Михайлович до ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Назаркевич Сергій Михайлович звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності, мотивуючи тим, що згідно свідоцтва про народження від 01 червня 2023 року серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Івано-Франківськ є дочкою ОСОБА_2 . 22 січня 1996 року видано свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - дочці в рівних долях. В свідоцтві також зазначено, що квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 50,6 кв.м. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, який сформовано 31 травня 2023 року, то з такого вбачається що 03 травня 2014 року у зв`язку з реєстрацією актового запису про шлюб Позивач змінила прізвище із ОСОБА_4 на Пільчак. Позивач бажає розпорядитись своєю часткою, але Відповідач відмовляється звертатись до нотаріуса та визначити ідеальні частки у спільній сумісній власності на квартиру шляхом укладення договору. У зв`язку із невизначеністю розміру часток у праві спільної сумісної власності на житло Позивач не може реалізувати свого права розпоряджатись своєю частиною.

Просила визначити за співвласниками квартири АДРЕСА_2 частки у спільній сумісній власності у рівних частинах, а саме: за ОСОБА_1 - 1/2 частини квартири та ОСОБА_2 - 1/2 частини квартири; 2. та припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив позов задоволити, розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про визнання позовних вимог. Просили розгляд справи проводити без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з копії повторного свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , позивачка ОСОБА_5 є дочкою відповідачки ОСОБА_6 (а.с.12).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, вбачається що 03 травня 2014 року у зв`язку з реєстрацією актового запису про шлюб Позивач змінила прізвище із ОСОБА_4 на Пільчак (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 08 липня 2023 року серії НОМЕР_2 , ОСОБА_7 18 грудня 2014 року змінила своє ім`я, в наслідок чого прізвище, ім`я та по батькові Позивача після державної реєстрації зміни імені є ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 22.01.1996 року, сторонам на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 в рівних долях (а.с.11).

Згідно із ч.1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяль-ності.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної влас-ності.Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст.357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законода-вець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному су-місному майні.

У частинах 1, 2 ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до положень ч.1 ст.368 і ч.2 ст.372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із спів-власників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Оскільки згідно із правовстановлюючими документами на майно частки кожного із співвласників є рівними, кожен учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення ідеальних часток.

Враховуючи те, що відповідно до вищенаведених документів, зокрема, свідоцтва про право власності на житло, останнє належить сторонам на праві приватної спільної сумісної власності, частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а тому є підстави для визначення частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно за сторонами у розмірі 1/2

Згідност. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.16, 392, 328, 1218, 1261, 1267 ЦК України, ст.ст.76,81,141,264,265 ЦПК суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Назаркевич Сергій Михайлович до ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності задоволити.

Визначити, що частка ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ), у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , становить 1/2 частини.

Визначити, що частка ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , становить 1/2 частини.

Припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 26.11.2024 року.

Суддя Пастернак І.А.