УХВАЛА

29 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 990SCCV/105/24

провадження № 61-230вп24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув клопотання представника ОСОБА_1 , про визначення підсудності справи за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2024 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4., звернувся до Верховного Суду із клопотанням про визначення підсудності справи за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування поданого клопотання представник заявника вказує, що нормами процесуального закону не передбачено визначення підсудності для іноземців та осіб без громадянства, які проживають за межами України, але змушені звернутися до суду в Україні для встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення їх особистих чи майнових прав.

На переконання представника заявника, положення частини другої статті 316 ЦПК України є дискримінаційним стосовно іноземців та осіб без громадянства, які проживають за межами України, що не відповідає, зокрема вимогам Конституції України.

Вважає, що Верховний Суд має право застосувати аналогію права та визначити підсудність цієї справи за заявою громадянина іншої держави, яка не має постійного місця проживання.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначається за його клопотанням ухвалою судді Верховного Суду.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що на підставі зазначеної норми процесуального права Верховний Суд визначає підсудність справ про встановлення факту, що має юридичне значення, виключно за заявою громадянина України, який проживає за її межами.

До клопотання додано, зокрема копію витягу з реєстрів обліку населення, відповідно до якого ОСОБА_3 має громадянство Ізраїля.

Вказаний факт унеможливлює застосування вимог частини другої статті 316 ЦПК України та задоволення клопотання про визнання підсудності цієї справи.

Водночас, визначення підсудності у цій справі має здійснюватися за загальними правилами про територіальну юрисдикцію (підсудність) справ, визначеної частиною першою статті 316 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Як вбачається з дослівного трактування вказаної норми процесуального права із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, може звернутися до суду «фізична особа».

Тобто, якщо законодавець у частині другій статті 316 ЦПК України відокремив та визначив «громадянин України, який проживає за її межами», то в частині першій наведеної статті вказано «фізична особа» без приналежності до громадянства.

Вказане спростовує міркування клопотання про відсутність законодавчої визначеності щодо статусу фізичної особи в залежності до її громадянства та її права на подання заяви по встановлення факту, що має юридичне значення за загальними правилами територіальної юрисдикції.

Відповідно надуманим є довід клопотання про дискримінацію іноземців та осіб без громадянства щодо застосування статті 316 ЦПК України.

З огляду на зазначене, підстави для застосування положень частини другої статті 316 ЦПК України відсутні.

Керуючись статтею 316 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , про визначення підсудності справи за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун