ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м.Суми

Справа №583/4967/23

Номер провадження 22-ц/816/1052/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Абрамовича Олексія Володимировича

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2024 року, в складі судді Яценко Н.Г., ухвалене в м. Охтирка, повний текст якого складено 30 січня 2024 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що 14.09.2023 року вона разом з чоловіком знаходилася на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , власницею якого є її мати - ОСОБА_3 . На присадибній ділянці вказаного домоволодіння між нею та сусідом ОСОБА_2 , що проживає в суміжному домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 , виникла сварка, в ході якої останній ображав її та її чоловіка нецензурною, брутальною лайкою. Зазначає, що вказані дії відповідача вона фіксувала на свій мобільний телефон, який ОСОБА_2 вибив з її рук, в результаті чого мобільний телефон зазнав пошкоджень. Вона змушена була завернутися в сервісний центр для ремонту належного їй мобільного телефону, вартість ремонтних робіт склала 4550,00 грн., які вона і просить стягнути з відповідача.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 лютого 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 3000 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Абрамович О.В., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем на обґрунтування позовних вимог надані допустимі, достатні, достовірні докази, які підтверджують факт спричинення їй відповідачем матеріальної шкоди, в результаті його безпосередніх неправомірних дій.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Ярошенко В.М. з доводами апеляційної скарги не погодилася, вважає рішення законним, обґрунтованим та таким, що прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 28 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області із заявою про вчинення адміністративного правопорушення, в якій зазначила, що 14.09.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 нецензурно лаявся в її бік, чіплявся до неї та вибив з рук ОСОБА_1 мобільний телефон, в результаті чого він зламався. Враховуючи викладене позивачка просила притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з наявністю в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та вжити щодо нього заходів, з метою недопущення вчинення ним подібних правопорушень відносно ОСОБА_1 та її чоловіка на майбутнє (а.с. 10).

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.10.2023 по справі № 583/4969/23, провадження № 3/583/1887/23 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51,00 грн., стягнуто судовий збір в дохід держави в розмірі 536,80 грн. На час розгляду справи судом першої інстанції постанова суду не набрала законної сили, так як оскаржена відповідачем та знаходиться на розгляді у Сумському апеляційному суді (а.с. 31).

З копії квитанції № 21873 від 15.09.2023 року встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до СЦ «Гігабайт» щодо ремонту мобільного телефону марки «iPhone Xs», з описом причин несправності «після падіння немає звуку і не працює мікрофон» (а.с. 7).

Згідно довідки від 15.09.2023, за підписом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , в результаті проведеної діагностики було встановлено, що в пристрої «iPhone Xs», який належить ОСОБА_1 , пошкоджені материнська плата та захисне скло в результаті удару. Була проведена робота з розпаковки материнської плати та її відновлення, поклейка захисного скла, ціна ремонту склала 4550,00 грн. (а.с. 8).

Як вбачається з копії товарного чеку № б/н від 15.09.2023 вартість розпайки материнської плати та захисного скла становить 4550,00 грн., напис на товарному чеку « ОСОБА_1 » (а.с. 9).

Допитані у суді першої інстанції свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що проживають у с. Куземин по сусідству з господарством позивачки та товаришують з родиною ОСОБА_8 , а 14.09.2023 року на прохання ОСОБА_1 вони надали необхідний їй інвентар та пішли до господарства позивачки допомогти установити металеві стовпчики по межі із земельною ділянкою ОСОБА_2 . У той час як свідки знаходилися у садку де збирали яблука, почули крики, побачили як їх сусід ОСОБА_2 розмахує руками та в цей час вдарив по телефону, на який ОСОБА_1 знімала події, після чого телефон упав і вдарився об лопату. ОСОБА_1 підняла мобільний телефон і продовжила відеозйомку. У подальшому при перегляді зробленого відеозапису події з`ясувалося, що у телефоні відсутній звук та тріснув екран. Також інші сусіди говорили, що не можуть додзвонитися до ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_9 , який є чоловіком позивачки ОСОБА_1 , у судовому засіданні пояснив, що у день події він з дружиною встановлював стовпчики на межі. До них підійшов ОСОБА_2 , з якими раніше склалися неприязні відносини, почав кричати і виймати встановлені стовпчики. Позивачка взяла мобільний телефон, щоб зафіксувати таку поведінку відповідача як доказ, так як такі конфлікти між ними трапляються часто, але ОСОБА_2 вибив з рук ОСОБА_1 телефон, який впав та вдарився об лопату. ОСОБА_1 підняла телефон і продовжила знімати, але потім з`ясувалося, що телефон отримав пошкодження, побився екран та пропав звук. Наступного дня він відніс телефон до сервісного центру, де після обстеження було встановлено пошкодження материнської плати та екрану, ремонт яких склав 4500,00 грн.

З показів свідка ОСОБА_10 , яка є дружиною відповідача ОСОБА_2 , допитаної у судовому засіданні вбачається, що 14.09.2023 року вона приїхала додому на обідню перерву та почула крик свого чоловіка з городу. Підійшовши на город побачила, що між її чоловіком та позивачкою виник конфлікт, який вона просила вирішити мирним шляхом, при цьому позивачка вела відеозйомку на телефон. Чи вибивав чоловік з рук позивачки телефон не пам`ятає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно доводили факт спричинення їй відповідачем матеріальної шкоди та наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та спричиненням позивачці матеріальної шкоди у виді пошкодження її мобільного телефону марки «iPhone Xs» 14.09.2023 року.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою даної статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення є зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями.

Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

В постанові Верховного Суду від 27.12.2019 у справі № 686/11256/16-ц зазначено, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Водночас потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також той факт, що саме відповідач є заподіювачем шкоди.

Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 520/4080/16.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно вимог ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частин першої, третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначала, що 14.09.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 внаслідок хуліганських дій, пошкодив належний їй мобільний телефон, вартість ремонтних робіт якого склала 4550,00 грн.

На підтвердження цих обставин позивач надала докази: відеозапис із мобільного телефону позивачки, де видно, що саме відповідач вибив телефон у неї з рук; квитанцію СЦ «Гігабайт» № 21873 про прийняття телефону на ремонт, лист ФОП ОСОБА_5 та товарний чек від 15.09.2023, які підтверджують, що 15.09.2023 року ОСОБА_1 здала на ремонт свій телефон iPhone Xs, в телефоні пошкоджені материнська плата та захисне скло в результаті удару.

Свідки, які були допитані в суді - ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підтвердили зазначені в позові обставини та повідомили, що саме ОСОБА_2 вибив у ОСОБА_1 телефон із рук, в результаті чого телефон пошкодився, у їх присутності було встановлено, що у телефоні пропав звук, побите захисне скло.

Зазначеними доказами підтверджується факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також той факт, що саме відповідач є заподіювачем шкоди.

В свою чергу, відповідачем не спростовано факт заподіяння майнової шкоди позивачу, її розмір та те, що шкоди завдано не з його вини.

Висновок суду про те, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно доводили факт спричинення їй відповідачем матеріальної шкоди, в результаті його безпосередніх неправомірних дій є безпідставними, як і висновок про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та спричиненням позивачці матеріальної шкоди у виді пошкодження її мобільного телефону. Такі висновки суду суперечать вимогам процесуального закону та матеріалам справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 завданої матеріальної шкоди в розмірі 4550 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України при задоволенні позову та апеляційної скарги з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені позивачем і підтверджені належними доказами судові витрати: 1073 грн 60 коп. судового збору, 3000 грн правничої допомоги за розгляд справи в суді першої інстанції та 1610 грн 40 коп. судового збору за апеляційний перегляд справи.

Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. До такого висновку дійшла Велика палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі №904/8884/21.

У разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тож оскільки апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду, то й додаткове рішення також слід скасувати.

Враховуючи те, що справа є малозначною, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367-369, п. 2 ч.1 ст. 374, п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Абрамовича Олексія Володимировича задовольнити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) завдану матеріальну шкоду в розмірі 4550 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1073 гривні 60 копійок судового збору, 3000 гривень правничої допомоги за розгляд справи в суді першої інстанції та 1610 гривень 40 копійок судового збору за апеляційний перегляд справи.

Додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 лютого 2024 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов