Номер провадження: 22-ц/813/7156/24
Справа № 509/1427/24
Головуючий у першій інстанції Панасенко Є.М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Вадовської Л.М.,

Сєвєрової Є.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сергієнка Павла Володимировича на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 липня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Панасенка Є.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив:

07.03.2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8 000,00 грн, щомісячно, до повноліття дитини.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що сторони у період з 12.10.2016 року по 21.11.2023 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.5).

Під час шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина проживає разом із матір`ю.

Позивачка зазначає, що за домовленістю між сторонами відповідач сплачував аліменти на утримання дочки у розмірі 8 000,00 грн. щомісячно, однак, згодом перестав добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила задовольнити її вимоги.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.07.2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволенні.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8 000,00 грн., щомісячно, починаючи з 07.03.2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 1 211,20 грн. (а.с.38-40).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат Сергієнко П.В. ставить питання про зміну оскаржуваного рішення та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.47-56).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 18.11.2024 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, а саме: 18.11.2024 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.09.2024 року (а.с.85), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.86-88).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 8 000,00 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач може надавати допомогу в такому розмірі (а.с.38-40).

З висновком суду про те, що відповідач ОСОБА_5 може і зобов`язаний надавати допомогу на утримання своєї доньки до досягнення нею повноліття у вигляді сплати щомісячних аліментів, колегія суддів погоджується.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, в частині визначення розміру аліментів, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у період з 12.10.2016 року по 21.11.2023 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.5).

Під час шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Після розірвання шлюбу донька залишалася проживати разом із матір`ю.

Відповідач є фізично здоровою та працездатною особою. Крім доньки відповідач інших утриманців не має.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначала, що за домовленістю сторін ОСОБА_5 раніше надавав матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 8 000,00 грн., а тому вважає, що на даний час відповідач також має можливість надавати аліменти у вказаному розмірі (а.с.1-4).

В матеріалах справи містяться платіжні інструкції про зарахування коштів у період з 13.02.2023 року по 28.04.2023 року та з 14.03.2024 року по 12.08.2024 року на банківську картку позивачки на загальну суму 54336.83грн. (а.с.17-21, 73-78).

Відомостей про доходи позивачки та відповідача, а також про належне сторонам рухоме та нерухоме майно, матеріали справи не містять.

В сенсі положень ст. 182 СК України, зазначені обставини є суттєвими для вирішення питання щодо визначення розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої доньки сторін.

Визначаючи аліменти на утримання неповнолітньої доньки сторін, суд першої інстанції вищезазначене до уваги не взяв та прийшов до помилкового висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 8 000,00 грн. щомісячно.

Разом з тим, апеляційний суд при розгляді цієї справи враховує положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним із головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

Колегія суддів зазначає, що дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Підсумовуючи викладене, а також зважаючи на те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, інших утриманців, крім дитини у нього немає, колегія суддів приходить до висновку про зміну оскаржуваного рішення та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.07.2024 року зміні, в частині визначення розміру аліментів, з прийняттям постанови про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 07.03.2024 року і до її повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка звільнена від сплати судового збору.

За подання апеляційної скарги відповідач ОСОБА_5 сплатив судовий збір у сумі 1816,80 грн. (а.с.84).

Спірна сума аліментів складає 6000 грн., так аліменти в сумі 2000 грн. ОСОБА_5 погодився платити.

Враховуючи, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, на 50% (6000 грн. 3000 грн.), апелянту слід компенсувати судовий збір за рахунок державного бюджету у розмірі 908,40 грн.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сергієнка Павла Володимировича задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 липня 2024 року змінити.

Стягувати з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч гривень 00 копійок), щомісячно, починаючи з 07.03.2024 року і до її повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В решті рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 липня 2024 року залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 908,40 грн. (дев`ятсот вісім гривень 40 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова