Справа № 404/2095/24
Номер провадження 2/404/603/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Шевчук Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» у березні 2024 року звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 107983-КС-002 від 22.07.2023 року в загальній сумі 216570,59 грн., яка станом на 12.02.2024 року складається з: прострочених платежів по тілу кредиту в сумі 50000,00 грн., прострочених платежів по відсоткам в сумі 159070,59 грн., та прострочених платежів за комісією в сумі 7500,00 грн. Позов мотивований тим, що 22 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та відповідачем було укладений кредитний договір № 107983-КС-002, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 50000,00 грн., та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, нарахованих згідно умов договору. Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором № 107983-КС-002 від 22.07.2023 року належним чином не виконав у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, в загальній сумі 216570,59 грн., яка станом на 12.02.2024 року складається з: прострочених платежів по тілу кредиту в сумі 50000,00 грн., прострочених платежів по відсоткам в сумі 159070,59 грн., та прострочених платежів за комісією в сумі 7500,00 грн. А відтак, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором 107983-КС-002 від 22.07.2023 року в загальній сумі 216570,59 грн.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 03 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. На підставі статті 84 Цивільного процесуального кодексу України, витребувано у в Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інофрмацію, що містить банківську таємницю, а саме, чи випускалась банківська карта № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 22.07.2023 року по 12.02.2024 року. (а.с.103-104).

Через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позов (вх. № 33741 від 12.08.2024 року), в якому останній частково визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту в сумі 50000,00 грн, водночас заперечує щодо стягнення відсотків за кредитом в сумі 159070,59 грн. В обгрунтування вказаного зазначає, що кредитний договір містить чітко визначені умови, що кредит надається строком на 169 днів (24 тижні) з 22.07.2023 року, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування 06.01.2024 року. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Отже, як зазначає відповідач, починаючи із дати 07.0.12024 року, правові підстави по подальшому нарахуванню відсотків за користування кредитом (поза межами строку кредитування) у Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» були відсутні, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. Водночас позивачем здійснено розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 21.02.2024 року (включно) свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалась поза межами строку дії договору (а.с.150-156).

В свою чергу, позивачем надано до суду відповідь на відзив (вх. № 33997 від 13.08.2024 року), в якій останній зазначає, що кредитним договором встановлюється орієнтований графік платежів за кредитним договором. Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість за кредитним договором згідно встановленого графіку платежів без порушень, йому дійсно потрібно було б сплатити за кредитним договором суму орієнтованої загальної вартості кредиту, вказану у договорі. При цьому, порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення вартості кредиту, тому що процента ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що сума заборгованості відповідача за кредитним договором після 06.01.2024 року припинила змінюватись, у зв`язку із закінченням строку дії кредитного договору. А відтак, позивач підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити (а.с.157-196).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив просить суд проводити розгляд справи за його відсутності та підтримує позовні вимоги (а.с.157-196).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань до суду не подавав.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 22 липня 2023 року укладено договір № 107983-КС-002 про надання кредиту, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 50000,00 грн, строком на 24 тижні. Комісія за надання кредиту складає 7500,00 грн, термін дії договору до 06.01.2024 року. Орієнтована загальна вартість наданого кредиту складає 129960,00 грн, орієнтована реальна річна ставка 9151,89 прцентів (а.с.26-34).

Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 107983-КС-002 від 22 липня 2023 року становить в загальній сумі 216570,59 грн., яка станом на 12.02.2024 року складається з: прострочених платежів по тілу кредиту в сумі 50000,00 грн., прострочених платежів по відсоткам в сумі 159070,59 грн., та прострочених платежів за комісією в сумі 7500,00 грн (а.с.22-25), яку і заявив до стягнення позивач.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

В пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електоронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина сьома стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні статтей 641, 644 Цивільного кодексу України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до частини другої статті 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованості за кредитом в сумі 50000,00 грн.

Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам в сумі 159070,59 грн.

У відповідності до положень частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України та згідно частини першої статті 1048 Цивільного Кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно кредитного договору № 107983-КС-002 від 22 липня 2023 року сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитом. Відповідач ознайомилась з даними умовами кредитування, про що засвідчив електронним цифровим підписом на вказаному договорі (а.с. 26-34).

Щодо доводів відповідача про нараховання відсотків поза межами строку кредитування суд зазначає наступне.

Вищевказаним кредитним договором визначена орієнтовна реальна річна ставка 9151,89 процентів, а також орієнтовна загальна вартість кредиту яка складає 129960,00 грн.

При цьому, пунктом 3.2.3 кредитного договору № 107983-КС-002 від 22 липня 2023 року визначео, що орієнтовна вартість кредиту визначена з урахуванням того, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процента ставка.

Однак, відповідачем доказів того, що останній дотримувався графіку платежів до суду не надано, як вбачається з доданного розрахунку заборгованості відповідачем не здійснено жодного платежу в рахунок погашення кредиту, а отже і орієнтовна вартість кредиту в данному випадку не може бути застосована, а тому посилання відповідача на суму орієнтованої вартості кредиту є помилковими. Адже, останній при укладання кредитного договору ознайомлений з його умовами, в тому числі і щодо застосування орієнтованої вартості кредиту.

Крім того, за наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані до 06.01.2024 року, тобто до закінчення строку кредитування, а починаючи з 07.01.2024 року до 21.02.2024 року сума нарахованих відсотків за кредитом лишається незмінною: 159070,59 грн, а тому твердження відповідача щодо нарахування останньому відсотків поза межами строку кредитування не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки докази виконання відповідачем в повному обсязі прийнятих на себе зобов`язань за договором в матеріалах справи відсутні, а також враховуючи, те, що відповідач при оформленні кредиту ознайомлена з відсотковою ставкою за кредитним договором, відсотки нарахованні в межах строку кредитування та у відповідності до умов кредитного договору, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованості по відсоткам в сумі 159070,59 грн.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача комісію в сумі 7500,00 грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 дійшла такого висновку:«10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин 1 і 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.».

Кредитним договором № 107983-КС-002 від 22 липня 2023 року визначена щомісячна комісія за надання кредиту в сумі 7500,00 грн. Відповідач погодився зі встановленим розміром комісії, про що засвідчив електронним цифровим підписом на вказаному договорі (а.с.26-34). А відтак, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача комісії в сумі 7500,00 грн.

Крім того, положеннями частини шостої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

За частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом з`ясовано, що часткове визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 2598,85грн.

Керуючись статтями 526, 530, 1046, 1047, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 4, 10, 11-13, 76-81, 141, 206, 263-265, 272 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованості за кредитним договором № 107983-КС-002 від 22.07.2023 року в загальній сумі 216570,59 грн., яка станом на 12.02.2024 року складається з: прострочених платежів по тілу кредиту в сумі 50000,00 грн., прострочених платежів по відсоткам в сумі 159070,59 грн., прострочених платежів за комісією в сумі 7500,00 грн та судового збору в сумі 2598,85 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засідання було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», ; місцезнаходження: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок № 26, офіс № 411.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ;

Повний текст рішення суду складено 25.11.2024 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда