Справа №702/888/24
Провадження № 2/702/422/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2024 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Максименка Д. Р.,

за участю секретаря судового засідання Возної В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» (місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Львів) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

04.09.2024 Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 26.03.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування № Z65.00600.007798774. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 62 300,00 грн, зі сплатою 15% річних. Позивач виконав свої зобов`язання згідно з кредитним договором. Відповідач не повернув отриманий кредит та не сплатив інші обумовлені договором платежі у встановлений строк.

Станом на 10.07.2024 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становила 132 037,75 грн., яка складається з простроченого богу в сумі 61432,48 грн, прострочених процентів в сумі 25942,87 грн та простроченої плати за обслуговування кредиту в сумі 44662,4 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту та страхування у розмірі 132 037,75 грн.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.09.2024, відкрито спрощене позовне провадження у справі із повідомленням сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду.

Представник позивача АТ «Ідея Банк» в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду подав клопотання, відповідно до якого просить справу розглядати у відсутність представника позивача, позов підтримує повністю (а. с. 3).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, жодних заяв чи клопотань не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Оскільки, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

26.03.2021 ОСОБА_1 уклав із АТ «Ідея банк» договір кредиту та страхування № Z65.00600.007798774, про що свідчить підпис відповідача на такому договорі.

Відповідно до пункту 1 договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: сума кредиту 62 300,00 грн, процентна ставка 15% річних, строк кредиту 36 місяців (а.с.15).

26.03.2024 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, який є додатком №1 до договору кредиту та страхування № Z65.00600.007798774, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.15,16).

Відповідно до меморіального ордера № 9601816 від 26.03.2021 АТ «Ідея Банк» перерахувало отримувачу ОСОБА_1 62 300,00 грн., призначення платежу видача кредиту згідно кредитного договору № Z65.00600.007798774 від 26.03.2021 (а. с. 17).

Відповідно до меморіального ордера № 9601828 від 26.03.2021 АТ «Ідея Банк» перерахувало отримувачу ОСОБА_1 173, 91 грн., призначення платежу видача кредиту згідно кредитного договору № Z65.00600.007798774 від 26.03.2021 (а. с. 17).

Випискою за договором № Z65.00600.007798774 від 26.03.2021 укладеним із ОСОБА_1 за період із 26.03.2021 по 02.06.2024 підтверджується факт користування кредитними коштами, які були надані ОСОБА_1 . По рахунку відповідача вбачається, що позичальник отримав кредитні кошти та здійснював погашення заборгованості (а. с. 18).

Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості за кредитним договором № Z65.00600.007798774 від 26.03.2021 станом на 10.07.2024 вбачається, що банком нарахована сума боргу, яка становить 132 037,75 грн., до якої входить прострочений борг в сумі 61 432,48 грн, прострочені проценти в сумі 25 942, 87 грн, прострочена плата за обслуговування кредиту в сумі 44 662,4 грн (а. с. 19).

Відповідно до вимоги про усунення порушених кредитних зобов`язань від 07.05.2024 вих. № 12.4.2/Z65.00600.007798774, адресованої ОСОБА_1 , АТ «Ідея Банк» просив достроково повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами (а. с. 20).

Отже, судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання умов укладеного між сторонами кредитного договору у відповідача наявна заборгованість.

Визначаючи розмір заборгованості відповідача суд виходить з наступного.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, положення укладеного між сторонами кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними.

Відповідно до положень п. 1.5 договору кредиту та страхування № Z65.00600.007798774 від 26.03.2021 під час користування кредитом, банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 додатку №1 як «Інші послуги Банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору, та розміщені на веб-сайті банку (а.с.15).

У п. 4 додатку №1 «Паспорт споживчого кредиту» до договору кредиту та страхування № Z65.00600.007798774 від 26.03.2021 зазначено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2.6 процентів середньомісячно від початкової суми кредиту згідно графіку п. 5 починаючи з 0 процентів в перший місяць із зменшенням щомісячно на 3,959 процентів до 4585 процентів (а.с.15).

Відповідно до п. 5. додатку №1 «Паспорт споживчого кредиту» до договору кредиту та страхування № Z65.00600.007798774 від 26.03.2021 позичальник повинен сплатити: 62300 грн в рахунок погашення суми кредиту, 18 729,45 грн в рахунок погашення процентів за користування кредитом, 49 532,40 грн в рахунок плати за додаткові та супутні послуги банку, а саме погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості (а.с.15).

Отже, п.1.5 договору кредиту та страхування № Z65.00600.007798774 від 26.03.2021 та п.п. 4, 5 додатку №1 «Паспорта споживчого кредиту» до договору кредиту та страхування № Z65.00600.007798774 від 26.03.2021 відповідач встановив щомісячну плату за обслуговування кредиту банком.

Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку про те, що положення п.1.5 договору кредиту та страхування № Z65.00600.007798774 від 26.03.2021 та п.п. 4, 5 додатку №1 «Паспорта споживчого кредиту» до договору кредиту та страхування № Z65.00600.007798774 від 26.03.2021, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно у терміни та у розмірах, визначених згідно з графіком за договором кредиту, є нікчемними.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ст.236 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення позовної вимоги банку про стягнення з відповідача нарахованої плати за обслуговування кредиту у розмірі 44 662,40 грн відсутні.

Як вбачається з виписки за період з 26.03.2021 по 02.06.2021 року ОСОБА_1 сплатив 4870 грн на погашення заборгованості по кредиту, які банком безпідставно було зараховано, як платежі за обслуговування по кредитному договору (а.с.18).

Оскільки умови договору про встановлення плати за обслуговування по кредитному договору є нікчемними, 4870 грн слід зарахувати в порядку, встановленому статті 534 ЦК України, на погашення частини боргу за процентами за користування кредитними коштами (25942,87-4870= 21 072,87?).

За таких обставин, банк має право на стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту та страхування № Z65.00600.007798774 від 26.03.2021 в сумі 82 505,35? грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 61 432 грн та процентами за користування кредитними коштами в сумі 21 072,87 грн.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у справі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в розмірі 1 892,19 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором від 26.03.2021 у розмірі 82 505 (вісімдесят дві тисячі п`ятсот п`ять) гривень 35 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір в сумі 1 892 (одну тисячу вісімсот дев`яносто дві) гривні 19 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Ідея Банк», місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Львів, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 19390819.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Дмитро МАКСИМЕНКО