Справа № 204/6338/24
Провадження № 2-сз/204/36/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Кислиці Є.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М.К.Янгеля» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, компенсації за невикористані дні відпустки та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська перебували матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М.К.Янгеля» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, компенсації за невикористані дні відпустки та моральної шкоди.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25.11.2024 ухваленому у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М.К.Янгеля» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, компенсації за невикористані дні відпустки та моральної шкоди, відмовлено повністю.

15 листопада 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про повернення судового збору у якій остання просить суд повернути їй надмірно сплачений судовий збір у розмірі 2 887,98 грн., оскільки від сплати судового збору за позовними вимогами про визнання незаконними та скасування наказу про припинення трудового договору та поновлення на роботі, за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також у справах про стягнення компенсації за невикористану відпустку позивачі звільняються на підставі п.1 ч.1 ч.5 ЗУ «Про судовий збір».

З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Ознайомившись із поданою заявою, суд вважає, що остання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Звертаючись до суду із заявою про повернення судового збору, ОСОБА_1 посилалась як на підставу звільнення від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Водночас, суд зауважує наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до правового висновку, викладеного у змісті постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Аналогічний висновок викладений у змісті постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21). У змісті зазначеної постанови викладено висновок, що на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється.

Крім того, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вказала, що в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19) зроблено висновок, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП України) не є різновидом оплати праці та елементом структури заробітної плати. За змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою в розумінні статті 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі Закон № 108/95-ВР), тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, а отже, строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена

пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Отже, позивач не звільнена від сплати судового збору в частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

За таких обставин, заява про повернення судового збору, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.259-261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» імені М.К.Янгеля» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, компенсації за невикористані дні відпустки та моральної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.В. Токар