Справа № 627/622/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючої Вовк Л. В.

з участю секретаря судового засідання Тішакіної Л.В.,

представника позивача, адвоката Фільової Н.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача , адвоката Трофімова В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок вчинення злочину ,

у с т а н о в и в :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, в якому просить стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 20.02.2019 , близько 20 год 40 хв , поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 на грунті неприязних відносин під час сварки , умисно завдав йому тілесні ушкодження середньої тяжкості , наносячи удари лобною частиною своє голови в область його лобної частини голови .

Вироком Люботинського міського суду Харківської області від 30.11.2021, ОСОБА_2 притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 122 КК України. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.02.2024, вирок Люботинського міського суду Харківської області від 30.11.2021 стосовно відповідача скасовано, а кримінальне провадження закрито зі звільненням ОСОБА_2 від відповідальності на підставі ст.49 КК України , у зв`язку із закінченням строків давності , а кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Внаслідок вчиненого стосовно нього злочину та спричинення тілесних ушкоджень у вигляді синця та вдавленого перелому лобної кістки з ушкодженням передньої стінки лобної пазухи , що відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров`я , закритого перелому кісток носа та синців в лобній ділянці , синців в навколоочних ділянках з обох боків , які відносяться до легких тілесних ушкоджень , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, він був змушений проходити курс лікування в період з 21.02.2019 по 01.03.2019 в НКП ХОР « Обласна клінічна лікарня» , з 20.08.2019 по 27.08.2019 , з 17.08.2020 по 22.08.2020 стаціонарне лікування в неврологічному відділенні КЗОЗ Валківська ЦРЛ. Крім того, позивач неодноразово звертася за медичною допомогою та консультацією з приводу перенесої травми до сімейного лікаря , лікарів неврологів 27.08.2019, 25.09.2019, 10.08.2020, 15.01.2021, 14.05.2021 ,19.07.2022, 12.05.2023 ,19.10.2023,05.02.2024 та проходив амбулаторне лікування . З 2019 року , з часу отримання тілесних ушкоджень , позивач постійно хворіє, відчуває фізичну біль , не веде звичайний спосіб життя . Від перенесеної травми залишилися залишкові прояви хвороби це скривлення носової перетенки , головні болі та знівечення лобної частини голови , які постійно проявляються і потребують лікування . Позивач не може віновити попередній стан здоров`я . Окрім того , отримані травми впливають на нервовий стан позивача , що призвели до душевних страждань , були порушені звичайні комфортні умови для позивача та членів його сім`ї . Причинені телесні ушкодження залишили слід на обличчі , які нагадують щоденно про отриману травму. Моральну шкоду позивач оцінив в 200 000,00 грн.

В липні 2024 року на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Трофімова В.А., надійшов відзив , в якому відповідач позов визнав частково та не заперечує відшкодувати моральну шкоду позивачу у розмірі 15 000,00 грн. Відзив обгрунтовано тим , що розмір моральної шкоди позивачем завищений та є непомірним для відповідача. Позивачем , на думку відповідача, не надано жодного доказу , а відповідно не доведено глибини душевних страждань , не надано доказів щодо порушення звичних комфортних умов його життя та членів сім`ї , не доведено , що в результаті отримання позивачем тілесних ушкодень , відбулося погіршення або позбавлення його можливості реалізації своїх звичок і бажань, не має доказів , що постраждала репутація позивача та будь-яким чином погіршилися стосунки з оточуючими людьми , не надано доказів , які б свідчили про приниження честі та гідності . На думку відповідача, причиною вчинення ОСОБА_2 суспільно-небезпечного діяння стала саме протиправна поведінка позивача у справі , ця обставина впливає на розмір компенсації моральної шкоди. При визначенні розміру шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості . Розмір шкоди має бути не більшим , ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відповідь на відзив на позовну заяву позивачем не подано.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов , просять задовольнити.

Представник відповідача позов визнав частково , просив стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 15 000,00 грн , що буде помірним для відповідача.

Суд, заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що 20.02.2019 , близько 20 год 40 хв , поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 відбулась сварка між сторонами, внаслідок якої позивач отримав від відповідача тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У зв`язку із указаною подією порушено кримінальну справу за звинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 122 КК України.

Вироком Люботинського міського суду Харківської області від 30.11.2021 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 122 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 роки обмеження волі , на підставі ст.75 КК України звільнено його від відбування покарання , строком на 1 рік з покладенням обов`язків , передбачених цим кодеком. Цивільний позов потерпілого задоволено частково. (а.с. 71-75)

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.02.2024, вирок Люботинського міського суду Харківської області від 30.11.2021 стосовно відповідача скасовано, ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності звільнено, на підставі ст.49 КК України , у зв`язку із закінченням строків давності , а кримінальне провадження закрито , згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Цивільний позов потерпілого залишено без розгляду. ( а.с. 21-22)

Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого №4.1997 КНП « Обласна клінічна лікарня » підтверджується , що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі з 21.02.2019 по 01.03.2019 з основним діагнозом : перелом передньої та задньої стінок лобногосинусу . Закритий перелом кісток носу без зміщення. Супутній діагноз : периорбітальна гематома з обох сторін. Зі слів паціента він отримав тілесні ушкодження 21.02.2019 від удару головою у середній відділ лобової області. ( а.с.7,8)

З епікризу (виписного) вбачається , що ОСОБА_1 госпіталізований в неврологічне відділення КЗОЗ Валківська ЦРЛ 21.08.2019 у плановому порядку з діагнозом : Посттравматична енцефалопатія з лікворно венозною гіпертензією, вираженим астенічним синдромом. Хворий направлений на консультацію до невролога і отоларинголога ХОКЛ. ( а.с.9)

Згідно висновку спеціаліста КНП « Обласна клінічна лікарня» від 27.08.2019 , у ОСОБА_1 встановлений діагноз : Скривлення носової перетинки .Хронічний вазомоторний риніт . Наслідки перенесеної черепно мозкової травми . ( а.с. 10,11 ).

Позивачу ОСОБА_1 в 2019 році проведено доплерографію судин шиї , згідно висновку якої є ознаки підвищеного внутрішньочерепного тиску. Також проведено спіральну комп`ютерну томографію придаточних пазух носу , згідно висновку якого у пацієнта встановлено КТ-ознаки правосторонього гаймориту , уламковий перелом кісток носу ,перелом перегородки фронтальних пазух… Крім того, в 2019 р. позивачу проведено магнітно-резонансну томографію. ( а.с.12,13,14)

Відповідно консультативного висновку від 12.08.2019 , у ОСОБА_1 встановлено діагноз : Віддалені наслідки перенесеної травми перелому кісток носу від 20.02.2019. В жовтні 2021 року позивачу проведені медичні огляди та надані рекомендації щодо лікування , згідно консультативного висновку спеціаліста №606 від 26.10.2021 та висновку лікаря невролога від 28.10.2021. ( а.с.15,16 )

Згідно акта дослідження стану здоров`я КНП «ХОКЛ №85 від 28.10.2021 , висновку лікаря від 28.10.2021 , в 2019 р ОСОБА_1 переніс перелом кісток носу, закриту чепно-мозкову травму (ЗЧМТ) . ( а.с. 17,18)

З виписки з амбулаторної карти №1465 від 22.04.2024 вбачається , що ОСОБА_1 втановлений діагноз : Наслідки ,перенесеної в 2019 році , ЗЧМТ з венозною дисфункцією ,астеничним синдромом , хворому надана медична допомога, направлений до лікаря невропатолога . ( а.с.19-20)

Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 200 000,00 грн. В обґрунтування завданої моральної шкоди позивач посилається на те, що завдана моральна шкода полягає у моральних і фізичних стражданнях через ушкодження здоров`я, перенесеного стресу, в порушенні звичайних комфортних умов позивача та членів його сім`ї , причинені тілесні ушкодження залишили слід на обличчі , які щоденно нагадують про отриману травму.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно вимог частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Разом з тим, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК Україниу зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в такому разі потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної злочином шкоди в порядку цивільного судочинства.

Відповідний висновок виклав Верховний Суд в постановах від 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к, провадження № 51-1491км19, від 17 листопада 2020 року у справі №333/6733/16-к, провадження № 51-4179км20, ухвалах від 02 грудня 2020 рокуу справі №509/4247/17, провадження№51-5696ск20, від 27 січня 2021 року у справі №140/1547/15-к, провадження №51-336ск21, від 19 березня 2021 року у справі №451/1380/17, провадження №51-1253ск21.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга статті 23 ЦК України).

Згідно положень абз. 1 частини третьої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

При цьому, вимоги абз. 2 частини третьої статті 23 ЦК України передбачають, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 372/2085/16-ц під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду, складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Законом не визначено єдиного розміру грошового відшкодування моральної шкоди у випадку відшкодування потерпілій особі моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 9 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено також, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20, гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 .

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

При цьому, у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20).

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України).

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Аналогічний висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року, справа № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В межах розгляду даної справи судом встановлено, що протиправними діями відповідача, було завдано позивачу середньої тяжкості тілесне ушкодження, що потягло тривалий розлад здоров`я . Вина особи, яка завдала потерпілому моральної шкоди у даній справі , ОСОБА_2 , установлена судовим рішенням, яке набрало законної сили у кримінальній справі.

З урахуванням встановлених обставин справи та розподілу тягаря доказування, суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність заподіяння йому діями відповідача моральної шкоди, яка виразилася у протиправній поведінці щодо нього та те, що між такими діями та заподіяною шкодою є безпосередній причинний зв`язок, а відповідачем не спростовано відсутність протиправності та його вини в завданні такої моральної шкоди.

Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті скоєння злочину потерпілому спричинені моральні переживання та страждання, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер винних дій відповідача, ступінь наставших негативних явищ в житті позивача, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню 50 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, що на думку суду є достатнім та таким, що відповідає моральним стражданням, перенесеним позивачем.

Стягнення у такому розмірі не є надто мізерним та надто надмірним, враховує інтереси обох сторін у справі, не призведе до порушення балансу їх прав та інтересів.

Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне .

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно п.3 ч.2ст.141ЦПКУкраїни інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничудопомогу адвоката,в томучислі гонораруадвоката запредставництво всуді таіншу правничудопомогу,пов`язану зісправою,включаючи підготовкудо їїрозгляду,збір доказівтощо,а такожвартість послугпомічника адвокатавизначаються згідноз умовамидоговору пронадання правничоїдопомоги тана підставівідповідних доказівщодо обсягунаданих послугі виконанихробіт таїх вартості,що сплаченаабо підлягаєсплаті відповідноюстороною аботретьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 500,00 грн.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано договір про надання правової допомоги №6 від 02.04.2024 , укладеним між ОСОБА_1 та адвокатом Фільовою Н.Д. ; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ №000516; ордер на надання правничої (правової ) допомоги від 02.04.2024; акт приймання передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 29.08.2024; квитанцію №2 від 17.05.2024, згідно яких ОСОБА_1 сплатив адвокату 5000,00 грн за правову допомогу .

У відповідності з вимогами п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених вимог, витрати на правову допомогу в розмірі 2875,00 грн (50 000,00 грн (задоволені позовні вимоги) х 100% : 200 000,00 грн (заявлені позовні вимоги) = 25% (процент задоволених позовних вимог), 11 500,00 грн (загальні судові витрати) х 25% : 100% = 2 875,00 грн). Таким чином необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2875,00 грн.

Крім того, за подання позову до суду, позивачем сплачений судовий збір у сумі 2000,00 грн ,який відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК , підлягає стягненю з відповідача пропорційно розміру задовлених вимог у сумі 500,00 грн.

Керуючись ст.23,1167 ЦК України, ст.7,10,76,81,137,141,258,259,263-265,268,354,355 ЦПК України

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок вчинення злочину - задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 ( п`ятдесят тисяч ) грн 00 коп.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 500,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2875,00 грн , а всього 3 375 ( три тисячі триста сімдесят п`ять) грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючий по АДРЕСА_3 , РНОКПП : НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по АДРЕСА_4 , РНОКПП : НОМЕР_2 .

Суддя Л. В. Вовк