Справа № 349/126/24
Провадження № 2/349/168/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 вересня 2024 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Рибія М. Г.,

за участю секретаря судового засідання Пунько Н. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача, адвоката Шидзінського І. В.,

в режимі відеоконференції

представника відповідача, адвоката Крамара В. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шидзінський І. В., до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_3 від 13.09.2022, посвідченого старостою Верхньолипицького старостинського округу Круглою Л. Б.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лопушня Івано-Франківського району Івано-Франківської області помер рідний брат ОСОБА_1 ОСОБА_3 , який залишив спадщину у вигляді домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Вона прийняла спадщину ОСОБА_3 , подавши відповідну заяву приватному нотаріусу, та 13.09.2023 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину на житловий будинок з приналежними будівлями, однак отримала відмову у його видачі, оскільки перед смертю брат заповів все своє майно ОСОБА_4 .

Вважає заповіт недійсним, оскільки від не відповідає волі спадкодавця. На час складання заповіту брат вже страждав від вікових змін стану здоров`я, деменції, забудькуватості, у зв`язку з чим не міг адекватно оцінювати оточуючу обстановку, розуміти значення вчинюваних ним дій та керувати ними. Піддавався впливу сторонніх осіб. В останні роки в нього розвивався віковий склероз, почастішали випадки несприйняття дійсних подій.

Заявою від 29.05.2024 позивач доповнила підстави позову. Зазначила, що в останні роки свого життя ОСОБА_3 страждав на захворювання дихальної системи, гортані та глотки. Станом на листопад 2022 року в нього була виявлено злоякісне новоутворення гортані, через що він не міг говорити, тим більше прочитати заповіт вголос.

ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що спір стосується будинку, який в 1953 році був придбаний її дідом, після його депортації з Польщі. Разом з ним було депортовано його дружину її бабу, а також двох дочок, одна з яких є її матір`ю. Баба свого часу подарувала будинок її брату ОСОБА_6 . Після смерті їхньої матері в 2012 році дружина брата, ОСОБА_7 , привезла проживати до будинку своїх п`ятьох внуків, які були позбавлені батьківського піклування. ОСОБА_7 було призначено їхнім опікуном. Діти жили в цьому будинку, навчалися в школі, ОСОБА_3 піклувався про них. Коли діти виросли, вони не проявляли належного шанування ні до ОСОБА_3 , ні до їхньої баби, ОСОБА_7 . В серпні 2021 року ОСОБА_7 померла і діти залишили будинок ОСОБА_3 . В липні 2022 року вона приїхала до брата, він повідомляв, що йому ніхто не допомагає, діти залишили його. Пізніше, десь 25 вересня 2022 року, йому телефонувала, він не зміг їй відповідати і показав на горло. Як виявилося він захворів. Тому вважає, що він не міг скласти заповіт, адже хворів, не міг говорити. Вважає що він не усвідомлював, що він робить, адже з ним дружно жила, а ОСОБА_2 не є його рідною внучкою. Наслідком цього є те, що тепер її не пускають до батьківської хати, коли вона навідується туди.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, згідно з яким заперечив проти позову повністю. Обґрунтував заперечення тим, що заповіт ОСОБА_3 посвідчено відповідно до вимог закону, ОСОБА_3 не страждав на психічні захворювання, доказів неусвідомлення ним значення своїх дій та неможливості керування ними не надано.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що проживає в ОСОБА_8 , після смерті її баби опікувалася ОСОБА_3 , надсилала йому кошти за 8-9 місяців переслала приблизно 1000 фунтів, адже він не мав доходу. Ще за життя баби була розмова про те, що будинок відійде наймолодшій її сестрі ОСОБА_9 . Однак ОСОБА_3 заповів майно їй, оскільки підозрював, що ОСОБА_1 захоче судитися. Вона спілкувалася із ОСОБА_3 кожного тижня. Однак про те, що він відвідував лікарню дізналася від ОСОБА_10 . Через те, що він не бажав розмовляти з приводу відвідування лікарні того тижня як дізналася про цей факт подзвонила до своєї сестри ОСОБА_11 , яка перебуває в Україні, щоб та його провідала. Віка навідалася до нього в суботу і виявила його мертвим в будинку.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову повністю.

Згідно з копіями свідоцтв про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідними братом і сестрою.

ОСОБА_12 після укладення шлюбу 03.11.1984 з ОСОБА_13 , змінила прізвище « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_15 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу.

Згідно з копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13.05.2024 КНП «Рогатинський центр первинної медико-санітарної допомоги» на запит адвоката Шидзінського І. В. надало електронний варіант звернення пацієнта ОСОБА_3 , зареєстрований в електронній системі охорони здоров`я, згідно із яким він звертався до лікарів:

03.11.2020 ІХС із стенокардією, первинна медична допомога;

14.04.2020 неврологічні захворювання, інші, первинна медична допомога;

15.04.2022 ураження попереково-крижових корінців, некласифіковані в інших рубриках, лікування;

21.04.2022 гіпертонія неускладнена, первинна медична допомога;

16.11.2022 захворювання дихальної системи, інші, первинна медична допомога;

17.11.2020 захворювання гортані, глотки, лікування;

17.11.2022 злоякісне новоутворення гортані, не уточнене, лікування.

Згідно з копією заповіту від 13.09.2022 ОСОБА_3 все належне йому майно заповів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В цьому заповіті зазначено, що його посвідчено старостою Верхньолипицького старостинського округу Рогатинської міської ради Круглою Л. Б. та складено о 13.30 год. в приміщенні Верхньолипицького старостинського округу в с. Верхня Липиця, вул. Центральна, буд. 1а, що він прочитаний вголос старостою та ОСОБА_3 Зареєстрований заповіт в реєстрі за № 3-77.

Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 08.11.2023 встановлено, що заповіт, посвідчений 13 вересня 2022 року старостою Верхньолипицького старостинського округу Рогатинської міської ради Івано-Франківської області Круглою Л. Б. за реєстровим номером 3-77 від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з довідкою від 08.12.2022 № 170, виданою старостою Верхньолипицького старостинського округу Рогатинської міської ради Круглою Л. Б. заповіт ОСОБА_3 від 13.09.2022, посвідчений за № НОМЕР_1 , не скасовувався і не змінювався. Останнім місцем проживання ОСОБА_3 було АДРЕСА_1 .

Згідно з копією договору дарування, посвідченого 14.05.1993 держаним нотаріусом Дзерою Л. О., житловий будинок та господарські будівлі в с. Лопушна Рогатинського району були подаровані ОСОБА_16 ОСОБА_17 .

Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, наданого приватним нотаріусом Клід О. Я. 08.12.2022, спадкова справа ОСОБА_3 заведена 08.12.2022.

Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, наданого 22.12.2022 Івано-Франківською регіональною філією державного підприємства «Національні інформаційні системи», заповіт ОСОБА_3 зареєстровано в Спадковому реєстрі 22.12.2022.

Згідно із витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданого приватним нотаріусом Кучеренко Н. М. 05.12.2002, станом на цю дату у Спадковому реєстрі відповідна інформація щодо ОСОБА_3 була відсутня.

05.12.2022 ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини ОСОБА_3 , що підтверджується копією цієї заяви, посвідченої приватним нотаріусом Кучеренко Н. М.

19.11.2022 ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Клід О. Я. заяву про видачу свідоцтва на право на спадщину ОСОБА_3 , яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в с. Лопушня, що підтверджується копією цієї заяви.

Постановою від 08.12.2022 приватний нотаріус Клід О. Я. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Лопушня після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що його спадщину прийняла спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 .

Згідно з копією заяви від 07.03.2023, посвідченою третім секретарем з консульських питань посольства України у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії ОСОБА_18 , ОСОБА_2 прийняла спадщину ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_19 , жителька с. Лопушня, сусідка ОСОБА_3 , надала показання, що ОСОБА_3 після смерті дружини проживав сам. В останні місяці говорив шепеляво, невиразно, його важко було зрозуміти. Їй говорив, що в нього рак. Також казав, що його боліли ноги. Міг випити, але пияком не був.

Свідок ОСОБА_20 надала показання, що ОСОБА_3 був братом її чоловіка, приходив час від часу до нього в гості. Перед смертю в нього були ознаки хвороби, адже тяжко говорив, майже не зрозуміло було, що він говорить, не міг їсти. Сумнівається, що міг заповісти ОСОБА_21 майно, адже вона ним не опікувалася, була чужою для нього. ОСОБА_3 часто випивав.

Свідок ОСОБА_22 , житель с. Лопушня, надав показання, що ОСОБА_3 в останній період свого життя проживав сам, хворів, мабуть мав проблеми з ногами, адже деколи просив його придбати в магазині продукти. Заперечив факт зловживання ОСОБА_3 алкоголем. Зазначив, що він був адекватним, але говорив нерозбірливо.

ОСОБА_23 , рідна тітка ОСОБА_1 , надала показання, що ОСОБА_3 був сином її рідної сестри. Вона перебувала з ним та його дружиною в хороших відносинах, провідували один одного. ОСОБА_24 , дружина ОСОБА_3 , скаржилася на своїх внуків, що не слухають її та не допомагають їй. Їй незрозуміло як міг ОСОБА_3 заповісти майно чужій людині.

ОСОБА_25 , троюрідний брат ОСОБА_1 , житель с. Підвисоке Бережанського району Тернопільської області, надав показання, що бачив ОСОБА_3 у вересні 2022 року біля його дому в с. Лопушня, стан у нього був хворобливий, він мало говорив, шепелявив, але міг ще його зрозуміти, був адекватним.

Свідок ОСОБА_10 , надав показання, що ОСОБА_3 був його троюрідним братом. Останній рік свого життя ОСОБА_6 постійно був поруч з ним, бачились практично щодень.

ОСОБА_14 мав дружину, ОСОБА_24 , в якої було п`ятеро внуків, серед них ОСОБА_21 . Після смерті ОСОБА_26 попросив його всиновити дітей, адже сам не мав змоги через відсутність доходу. Йому це не вдалося. ОСОБА_3 сприймав внуків ОСОБА_24 як своїх дітей, адже виховував змалку.

Саме він возив ОСОБА_3 складати складати заповіт. Оплатив зі своєї картки за посвідчення заповіту. Сказав, що хату мав намір заповісти наймолодшій ОСОБА_9 , яка зараз перебуває в Німеччині. Однак через її вік на той час 12 років, вирішив скласти заповіт на користь повнолітньої ОСОБА_21 .

ОСОБА_6 був свідомим, адекватним, міг випити час від часу, але не більше того. Тільки говорив хриплим голосом. Приблизно за два тижні до смерті сказав, що йому щось трісло в горлі і стало легше говорити. Возив його в середу в лікарню, де він здавав якісь аналізи. В четвер ОСОБА_3 сам автомобілем поїхав в лікарню і йому дали направлення на онкологічне обстеження. В п`ятницю ОСОБА_3 мав їхати в Івано-Франківськ, однак не поїхав, а в суботу він помер.

Свідок ОСОБА_27 надала показання, що ОСОБА_21 передавала гроші ОСОБА_3 з Англії десь рік часу, дзвонила, піклувалася про інших дітей.

ОСОБА_3 мав проблеми з горлом, але розмовляв, був із ясним розумом.

Свідок ОСОБА_28 надала показання, що проживає в Тернополі. За місця до смерті бачила востаннє ОСОБА_3 . Вони перетнулися в ОСОБА_29 і перекинулися декількома словами. Виглядав постарілим, був захриплим, але говорив, був адекватним. ОСОБА_3 сприймала як свого діда, він був чоловіком її баби. Баба померла в 2021 році. Вона ще прожила декілька місяців в ОСОБА_3 і перейшла жити в Івано-Франківськ, а сестри переїхали до Крупіїв.

ОСОБА_30 староста Верхньолипицького старостинського округу, надала показання, що посвідчувала заповіт ОСОБА_3 , прочитала вголос і він також самостійно прочитав його вголос, підписав заповіт, зрозуміло говорив, був адекватний. Реєстрація заповіту в Спадковому реєстрі в грудні зумовлена тим, що реєстрація в ньому здійснювалася із затримкою, адже заяви про реєстрацію відправляли поштою, а не в електронний спосіб як це здійснюється тепер.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що ОСОБА_3 не усвідомлював значення своїх дій під час складення заповіту, а також було порушено порядок його посвідчення через захворювання ОСОБА_3 не міг його прочитати вголос.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1251 ЦК України визначено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5:

Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням .

Заповіт має бути складений в письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом (п. 1.4 розділ ІІІ).

Відомості про посвідчення посадовими особами органів місцевого самоврядування заповітів та інформація про їх скасування, зміну або видачу дубліката підлягають обов`язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 491 "Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі" (п. 1.10 розділ ІІІ).

Згідно з п. 10 Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі заяви про реєстрацію подаються (надсилаються) Реєстратору в день вчинення відповідної нотаріальної дії.

Суд встановив, що заповіт був зареєстрований в Спадковому реєстрі 22.12.2022, водночас посвідчений старостою 13.09.2022.

Згідно з показаннями старости затримка в реєстрації заповіту залежала не від її дій, адже вона вчасно надіслала реєстратору заяву про реєстрацію заповіту. Інших доказів щодо причин затримки в реєстрації заповіту в Спадковому реєстрі суду не було надано.

Незважаючи на дійсну причину затримки реєстрації заповіту в Спадковому реєстрі, ця обставина не може бути підставою для визнання заповіту недійсним згідно з висновком Верховного Суду, наданим в постанові від 31.03.2021 в справі № 220/1229/17.

Заповіт як односторонній правочин повинен відповідати загальним вимогам для чинності правочину.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не довела, що ОСОБА_3 на момент складення заповіту не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними. Жоден з досліджених судом доказів не підтверджує цієї обставини.

Також позивач не довела, що ОСОБА_3 не міг прочитати заповіт вголос. Твердження, що через злоякісне новоутворення гортані ОСОБА_3 не міг говорити не підтверджено жодним доказом. Хоч деякі свідки і надали показання про наявні в ОСОБА_3 в останні місяці його життя труднощі в спілкуванні, ці показання не дають підстав для висновку, що він не міг говорити, чи прочитати заповіт вголос. Навпаки, свідки вказують, що спілкувадися із ОСОБА_3 , що є доказом зворотного.

ОСОБА_3 своїм підписом в заповіті підтвердив, що прочитав заповіт вголос, справжність його підпису в заповіті неоспорено.

Таким чином суд не встановив підстав для визнання заповіту недійсним.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 264, 265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 18.10.2024.

Суддя М. Г. Рибій