Справа № 523/1250/22
Провадження №2/523/1514/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря - Дмітрієвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в м. Одеса, у спрощеному позовному провадженні, цивільну справу № 523/1250/22 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,

встановив:

21.01.2022 року до суду від ОСОБА_1 надійшла позовна заява до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, якою позивач просить стягнути:

- 60 000 грн. страхового відшкодування, заподіяної моральної шкоди;

- 180 000 грн. страхового відшкодування, у зв`язку із смертю потерпілої;

- 20 000 грн. страхового відшкодування понесених витрат на поховання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.10.2020 року в м. Одесі відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Daf FX 95.480» д.р.н НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок даної ДИП ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень померла у лікарні КУ «ООКЛ». Вищезазначена дорожньо - транспортна пригода зафіксована правоохоронними органами, що підтверджується витягом з ЄРДР кримінального провадження № 0002793 та довідкою про ДТП № 770212. Позивач являється сином загиблої ОСОБА_3 , а тому у зв`язку із її смертю позивачу спричинена значна та непоправна шкода. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №126339602, який діяв на момент настання ДТП, станом на 07.10.2020 року. 08.10.2020 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002793 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. 25.01.2021 року відповідно до вимог ст.33, ст. 35 Закону №1961-IV представником за довіреністю ОСОБА_4 було надіслано на поштову адресу ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. 05.04.2021 року представником позивача було направлено відповідачу заяву про долучення документів, а саме довідки про ДТП. 13.04.2021 року відповідач повідомив представник позивача листом за вих. № 0/к/у від 05.04.2021 року про те, що заяви з доданими документами отримав та просив надати додаткові документи до страхової компанії. Оскільки страховик вимагає наданні документів, які вже були надані, а частина відомостей є конфіденційною інформацією, що унеможливлює їх отримання позивачем та представником позивача, то страховик таким чином позбавляє позивача можливості отримання вчасно належної виплати страхового відшкодування. Керуючись ч.2 ст. 1187 ЦК України, позивач зазначає що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Daf FX 95.480» д.р.н ВЕ4245ЕI настає незалежно від його вини.

18.04.2022 року представник відповідача ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» надав до суду відзив на позовну заяву, яким позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Обґрунтований позов наступним: жодних доказів проведення кримінального розслідування за кримінальним провадженням № 002793 матеріали справи не містять, що свідчить про те що розслідування триває на цей час. Крім того, матеріали справи не містять також належних доказів про те, що розслідування триває на цей час. Крім того, матеріали справи не містять також належних доказів про те, що смерть ОСОБА_3 є наслідком ДТП 07.10.2020. Оскільки кримінальне провадження перебуває в провадженні органів досудового розслідування, то страховик позбавлений об`єктивної можливості встановити всі обставини подій, наявність чи відсутність підстав для визнання випадків страховими та прийняти відвідне законне та обґрунтоване рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування. Наразі, відсутня наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтереси позивача, що є підставою для відмови у позові. Оскільки рішення, що набрали законної сили у кримінальні справі № 00027993 відсутнє, то строк для прийняття рішення страховиком на момент звернення позивача до суду із позовом до страховика не настав. Звернення позивача до суду є передчасним. Пішоход є також відповідальною особою за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП. Матеріали справи не містять доказів перебування позивача на утриманні у загиблої матері. У позовні заяві позивач просить стягнути на свою користь відшкодування моральної шкоди, однак до позовної заяви не надано доказів про відсутність, крім нього та ОСОБА_5 інших осіб, які би могли претендувати на відшкодування моральної шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, наприклад інших дітей.

16.05.2022 року представник позивача адвокат Ієговська А.О. надала суду відповідь на відзив, який обґрунтувала наступним. У відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки та третіми особами, яким такий володілець завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця незалежно від його вини. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового ліміту покладається на страховика. Тому, сам факт наявності незавершеного кримінального провадження по факт ДТП не свідчить про передчасність вимог позивача. ОСОБА_3 було завдано шкоди саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок переборної сили чи умислу потерпілого, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть, відповідно до якого зазначено, що хвороба, яка призвела до смерті ОСОБА_3 є сепсис, інші утворені травми із залученням декількох ділянок тіла, пішохід травмований внаслідок зіткнення з вантажним засобом пересування, приблизний час між початком захворювання і смертю 10 діб, в тому числі, у довідці про причину смерті ОСОБА_3 №614 від 17.10.2020 року зазначена причина смерті пішохід, травмований внаслідок зіткнення з важким вантажним транспортним засобом пересування. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Отже, саме володільці джерела підвищеної небезпеки можуть бути відповідальними за шкоду завдану ними в розумінні ст. 1166, 1187 ЦКУ, а не пішоходи чи пасажири, які несуть відповідальність виключно у разі завдання ними умисної шкоди. Відповідач незаконно та безпідставно затягує виплату страхового відшкодування. Розмір завданої шкоди було розраховано в межах страхового ліміту.

23.05.2022 року представник відповідача ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» надав суду заперечення на відповідь на відзив. Обґрунтовано заперечення наступним: нормами спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку, встановленого п. 36.2 ст. 36 Закону припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Отже, оскільки у кримінальній справі рішення відсутнє, обставини дорожньо-транспортної пригоди не є остаточно з`ясованими, то строк для прийняття рішення страховиком щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування не настав. Також, відсутня наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу позивача. Страховик не є стороною кримінального провадження, а тому позбавлений можливості встановити всі обставини справи власними силами.

22.10.2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ієговська А.О. подала до суду клопотання про долучення доказів сплати та стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 21 000 грн.

25.10.2024 року представник ПАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» подала до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, яке обґрунтувала наступним: 1) з копії витягу з Договору №176 від 19.03.2021 року не вбачається, що послуги адвоката пов`язані саме з розглядом судової справи №523/1250/22; 2) зауважила на безпідставності та необґрунтованості витраченого часу на надання послуг, визначених детальним описом робіт від 21.10.2024 року; 3) аналіз судової практики не є видом правової допомоги; 4) копіювання позовної заяви, додатків до неї, надсилання позовної заяви, не мають вплив на хід розгляду справи; 5) не відшкодовуються витрати на підготовку клопотання про стягнення судових витрат; 6) адвокат Ієговська спеціалізується на такій категорій спорів, а тому має велику базу процесуальних документів, обізнана про судову практику. 7) актів приймання передачі наданих послуг суду не надано; Таким чином, заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу є завищеним, неспівмірним з ціною позову, а кількість часу, витраченого на надання правової допомоги позивачу необґрунтованою, при цьому понесення таких витрат не підтверджено належними доказами. У випадку задоволення позову, не заперечувала проти стягнення 1000 грн.

28.10.2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ієговська А.О. подала до суду додаткові пояснення, якими повідомила про те, що 22.10.2024 року ПАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» здійснило виплату позивачу 260 000 грн. Просила вирішити питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

29.10.2024 року представник ПАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» подав до суду докази виплати страхового відшкодування, оскільки під-час судового засідання 16.10.2024 року стало відомо про набрання законної сили вироком Суворовського районного суду м.Одеси по справі №523/10572/22, яким ОСОБА_2 , визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 січня 2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 червня 2022 року - клопотання представника позивача - адвоката Ієговської А. про витребування доказів, заявлене в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи задоволено. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області: - належним чином оформлену довідку форми ОК-5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - належним чином завірену довідку про розмір пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з жовтня 2019 року по жовтень 2020 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 червня 2022 року: витребувано у Головного управління Національної поліції в Одеській області, - інформацію щодо результатів або ходу досудового розслідування кримінального провадження № 0002793; - якщо досудове розслідування кримінального провадження № 0002793 закінчене - відповідний документ, що це підтверджує (постанову про закриття кримінального провадження, обвинувальний акт); - копію пояснень ( протоколів допиту) свідків та учасника ДТП; - копії висновків всіх експертиз, які були проведені в процесі досудового розслідування кримінального провадження № 0002793.

У судове засідання сторони не з`явились, були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, заявами просили провести судове засідання у їх відсутність. Представник позивача просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 21 000 грн. Представник відповідача подала клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що відповідач ПАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» перерахував 22 жовтня 2024 року на користь позивача ОСОБА_1 страхову виплату, Акт №109.00513022-1 від 21.10.2021р., суму у розмірі 260 000 грн.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 522/8782/16-ц роз`яснив, що мається на увазі під відсутністю предмета спору.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

У даному випадку, сторони не скористались своїми процесуальними можливостями щодо припинення подальшого розгляду справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем.

В свою чергу, враховуючи настання обставин відсутності предмета спору, вже після відкриття провадження по справі, у суду відсутні підстави для закриття провадження у справі, в порядку пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Також, проведену оплату страхового відшкодування, під час розгляду справи по суті, суд не може розцінювати як визнання позовних вимог, оскільки відповідач не подавав до суду про це заяву, в порядку статті 206 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У додаткових поясненнях від 28.10.2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ієговська Анастасія повідомила суду, що 22.10.2024 року ПАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» здійснило виплату позивачу страхове відшкодування у розмірі 260 000 грн., однак не здійснило виплату витрат на правову допомогу у розмірі 21 000 грн., на якій наполягає позивач.

З огляду на викладене, суд розцінює наведені доводи представника позивача у додаткових поясненнях від 28.10.2024 року як такі, що направлені на непідтримання своїх позовних вимог про стягнення 260 000 грн., унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Таким чином, предметом розгляду справи по даній справі залишились вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 21 000 грн.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За правилами частини 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 зазначила наступне.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Конституційний Суд зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019р. по справі №922/1163/18 дійшов наступних висновків:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

З матеріалів даної справи вбачається, що на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, його представник - адвокат Ієговська Анастасія надала: 1) Витяг з Договору про надання правової допомоги №176 від 19.03.2021 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Автопоміч України» та ОСОБА_1 ; 2) Замовлення на надання професійної правничої допомоги від 12.01.2022р., укладене між Адвокатським об`єднанням «Автопоміч України» та представником ОСОБА_1 ОСОБА_4 (додаток до Договору про надання професійної правничої допомоги від 19.03.2021 року); 3) копію свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності; 4) копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги; 4) детальний опис робіт (наданих послуг) від 21 жовтня 2024 року.

Судом встановлено, що Витяг з Договору про надання правової допомоги №176 від 19.03.2021 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Автопоміч України» та ОСОБА_1 , містить підпис ОСОБА_1 .

Відповідно до Замовлення на надання професійної правничої допомоги від 12.01.2022 року, підписаного Адвокатським об`єднанням «Автопоміч України» та представником ОСОБА_1 ОСОБА_4 (Додаток до Договору про надання професійної правничої допомоги від 19.03.2021 року), ним визначено перелік послуг, які зобов`язується виконати Адвокатське об`єднання.

Відповідно до пункту 2 наведеного Замовлення, вартість правничої допомоги Адвокатського об`єднання, вказаної у пункті 1 цього замовлення, визначається шляхом множення кількості затрачених Адвокатським об`єднанням годин на вартість однієї нормо-години роботи, яка становить 3000 грн.

Із вказаного детального опису робіт (наданих послуг) від 21 жовтня 2024 року вбачається, що адвокатське об`єднання «АВТОМОПІЧ УКРАЇНА» надало ОСОБА_1 наступні правові послуги:

1) Консультація Клієнта щодо порядку, строків та можливих наслідків подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної життю фізичної особи, витрачений час 1 год., вартість до відшкодування - 3000 грн;

2)Підготовчі дії спрямовані на подання позовної заяви в суд, витрачений час 2 год., вартість до відшкодування 3000 грн.

-з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує Клієнт, та якими доказами вони підтверджуються;

-з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин;

-визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду;

-збір необхідних доказів для підтвердження позовних вимог;

-аналіз судової практики;

-подання адвокатських запитів про витребування доказів.

3)Підготовка та подання позовної заяви в суд, витрачений час 2 год, вартість до відшкодування 6000 грн.

-визначення підсудності розгляду позовної заяви;

-визначення складу учасників судового процесу;

-розрахунок ціни позову та складення обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються;

-складання розрахунку судових витрат, які були понесені;

-написання позовної заяви з обґрунтуванням позовних вимог та доказів, що їх підтверджують;

-сканування та додавання до позовної заяви копії всіх документів та доказів на підтвердження позовних вимог;

-формування позовної заяви та всіх документів, що до неї додаються, в суд.

4) Судовий розгляд справи, витрачений час 2 год, вартість до відшкодування 6000 грн.

-підготовка та подання необхідних процесуальних документів (клопотання, заяви про долучення документів тощо);

- участь адвоката у судових засіданнях;

- підготовка та подання клопотання про стягнення судових витрат з додатками.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, а також постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року в справі № 904/4507/18).

Проаналізувавши вказаний детальний опис робіт (наданих послуг) від 21 жовтня 2024 року, суд констатує, що він підписаний односторонньо лише керуючим партнером Адвокатського об`єднання «Автопоміч Україна», також відображена у ньому інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) частково відповідає критерію розумності, обґрунтованості та реальності, що є підставою для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, враховуючи підтвердження матеріалами справи надання послуг адвокатом Ієговською А.

До даного висновку щодо зменшення розміру заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, суд дійшов також враховуючи, що Адвокатське об`єднання «Автопоміч Україна» має багаторічний практичний досвід на супроводженні справ потерпілих у ДТП перед страховими компаніями України, здійснюючи представництво та захист їх інтересів у загальних місцевих судах, як і адвокат Ієговська А., що підтверджується Єдиним державним реєстром судових рішень, тому складені адвокатом документи є типовими та їх написання не вимагало великої кількості часу чи вивчення правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин чи висновків Верховного Суду щодо застосування цих норм.

Матеріалами справи № 523/1250/22 підтверджується, що представником позивача адвокатом Ієговською Анастасією було складено позовну заяву та подано її до суду, тому підтвердженим є надання послуг з правничої допомоги, Розділ 3 Детального опису робіт (наданих послуг) від 21.10.2024 року.

Також, представник позивача адвокат Ієговська Анастасія приймала участь у судових засіданнях Суворовського районного суду м. Одеси, які відбулись зокрема: 19.10.2022 (судове засідання тривало 10 хвилин), 16.10.2024 року (судове засідання тривало 44 хвилини).

Разом із тим, до Розділу 4 Судовий розгляд справи, в описі наданих послуг від 21.10.2024 року, також включено підготовка та подання клопотання про стягненнях судових витрат.

З цього приводу суд зазначає, що ОП КГС ВС зазначила, що заява про ухвалення додаткового рішення є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Відповідну постанову Об`єднана палата прийняла 2 лютого 2024 року по cправі №910/9714/22.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження №61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.

У зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_6 вимушено уклав договір про надання правової (правничої) допомоги, з метою захисту своїх прав, зважаючи на предмет позовних вимог, характер виконаної адвокатом роботи наданої у зв`язку із розглядом справи в суді , враховуючи критерій співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, відсутність підпису ОСОБА_1 на Детальному описі робіт (наданих послуг) від 21.10.2024 року, разом із тим підтвердження надання правничої допомоги матеріалами справи, наявність заяви про зменшення витрат на правничу допомогу, поведінку відповідача який виконав вимоги позову під-час розгляду справи судом, суд дійшов висновків про часткове задоволення заяви та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 гривень.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд виходить із того, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладений Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19).

На підставі викладеного, керуючись ст. 134, 137, 141, 270 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ієговської Анастасії про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 9 000 гривень.

Позивач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», , адреса: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 08.11.2024 року, у зв`язку із періодичною відсутністю в суді світла.

Суддя: К.О. Далеко