Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/278/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2024 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Вознюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Федченко Л.В.

справа № 677/278/24,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України,

предмет позову про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

розглянувши заяву представника Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

19.02.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 та Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі МТСБУ), про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 13.10.2023 о 12 год. 15 хв. в м. Красилів, по вул. Привокзальній з вини водія ОСОБА_2 , який керуючи транспортним засобом ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед поворотом ліворуч на АЗС «Авіас» не надав перевагу в русі транспортному засобу Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована не була. Внаслідок ДТП керований позивачем автомобіль Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Загальна сума заподіяної позивачу майнової шкоди становить 225952,31 грн.

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 11.11.2024 провадження у справі № 677/278/24 закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

14.11.2024 представник відповідача МТСБУ Висоцька Х.О. подала до суду заяву про постановлення додаткового рішення у справі № 677/278/24 про розподіл судових витрат.

Вказану заяву представник відповідача мотивувала тим, що внаслідок необґрунтованих дій позивача МТСБУ змушене понести витрати на оплату послуг адвоката. Так, у відзиві було вказано, що якщо проаналізувати надані позивачем докази, обставини справи та законодавче регулювання спірних правовідносин, можна прийти до однозначного висновку, про відсутність будь-яких підстав для формулювання позовних вимог до МТСБУ у позивача. Вказала, що посилатися на правову необізнаність позивача не доречно, оскільки його інтереси представляв адвокат, який має належну кваліфікацію, в тому числі має можливість надати правову оцінку обставинам справи. Відповідно до змісту відзиву на позовну заяву МТСБУ повідомляло, що розмір судових витрат МТСБУ, зокрема витрат на оплату правової допомоги становить 2000 грн, на підтвердження чого надано додаткову угоду. При цьому, ухвалою від 11.11.2024 року питання розподілу судових витрат, понесених МТСБУ вирішено не було.

Представник відповідача до заяви додала детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) адвокатами Шкляруком Р.В. та ОСОБА_3 для МТСБУ, додаткову угоду № 97 до договору про надання послуг в сфері права № 3/4/2023 від 21.12.2022, та витяг з договору № 3/4/2023 про надання правової допомоги від 21.12.2022.

У зв`язку з наведеним, посилаючись на положення ч.6 ст.142 ЦПК України, просила постановити додаткове рішення у справі № 677/313/24, яким вирішити питання розподілу судових витрат понесених МТСБУ у розмірі 2000 грн. і компенсувати такі на користь МТСБУ в передбаченому ЦПК України порядку.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

25.11.2024 року на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника МТСБУ Висоцької Х.О., у якій вона вимоги заяви підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, та винести додаткове рішення у справі № 677/313/24, яким вирішити витання розподілу судових витрат, понесених МТСБУ, розгляд заяви просила здійснювати без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Лукіянчук О.М. 25.11.2024 року подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи щодо винесення додаткового рішення за заявою МТСБУ, яке призначене на 25.11.2024 року, провести без участі відповідача ОСОБА_2 та без її участі. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Розгляд заяви здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесену відповідачем, суд виходить із вимог ст. 137 ЦПК України.

Так, згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно із ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Аналізуючи наведені вище норми закону, слід дійти висновку, що в даному випадку, обов`язковою умовою для покладення на сторону судових витрат є зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Виходячи з положень ч. 9 ст. 141, ч. ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання ним процесуальними правами.

Відповідно до статті 44 ЦПК України: учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Верховним Судом у постанові від 14.01.2021 року у справі №521/3011/18 зроблено правовий висновок та роз`яснено, що для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Представник МТСБУ ОСОБА_3 вважає, що, з огляду на надання позивачу правничої допомоги адвокатом, який має належну кваліфікацію, в тому числі має можливість надати правову оцінку обставинам справи, та надані позивачем докази, враховуючи обставини справи та законодавче регулювання спірних правовідносин, у позивача були відсутні будь-які підстави для формулювання позовних вимог до МТСБУ. Таким чином, представник МТСБУ оцінює такі дії позивача, як необґрунтовані, що є підставою для відшкодування понесених відповідачем судові витрати пов`язані з розглядом справи.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Суд не погоджується з позицією представника відповідача ОСОБА_3 , що мало місце зловживання процесуальними правами з боку позивача, оскільки звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, визначення позивачем кола відповідачів, до яких він заявив позовні вимоги, а також його дії, направлені на такий захист, не свідчать про зловживання ним своїми процесуальними правами, або про свідомі недобросовісні дії позивача, та не можуть вважатися необґрунтованими до поставлення судом рішення про вирішення спору по суті.

Стосовно твердження представника МТСБУ про відсутність у позивача будь-яких підстав для формулювання позовних вимог до МТСБУ, суд зауважує, що відповідно до п.п «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закону № 1961-IV) (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зазначено: «У системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови в відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права».

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19) від 11.12.2019, розглядаючи справу за позовом фізичної особи до ПрАТ «УПСК» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди, підтримала власний правовий висновок (викладений у постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к) щодо порядку отримання потерпілим страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначивши, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах річного строку.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що у Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду визначила, що «зазначений у підпункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає», а «тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним, і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування».

Вказане свідчить про сталу правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо визначення порядку отримання потерпілим страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також судового тлумачення норм Закону № 1961-IV, зокрема щодо відсутності обов`язку звернення потерпілого із відповідною заявою до страховика та наявності альтернативного способу захисту порушених прав шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Звертаючись до суду з позовною заявою позивач, посилаючись на положення ст. 1166 ЦК України, та Закону № 1961-IV, просив стягнути з відповідачів на його користь понесену ним майнову шкоду з відповідача ОСОБА_2 65952,31 грн, а з відповідача МТСБУ 160000 грн.

Згідно з заявою позивача від 08.11.2024 року відповідач ОСОБА_2 частково відшкодував заподіяні йому збитки, та вони уклали мирову угоду, а тому позивач просив суд залишити його позовну заяву без розгляду.

Наведене не свідчить про необґрунтованість дій та зловживання правами ОСОБА_1 , а свідчить саме про обґрунтоване сподівання позивача на судовий захист свого порушеного права, в тому числі і на відшкодування МТСБУ шкоди, заподіяної позивачу транспортним засобом ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 , власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Зважаючи наведене, а також на те, що представник відповідача ОСОБА_3 не надала суду будь-яких доказів на підтвердження зловживання позивачем процесуальними правами, або що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, суд доходить висновку про відсутність підстав для компенсації заявлених представником відповідача витрат на правничу допомогу в порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 142, 270 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СуддяР. В. Вознюк