Провадження №22-ц/812/1772/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Миколаїв

Справа № 945/74/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І. В.

переглянувши в апеляційному порядку, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 , поданою його представником ОСОБА_3 ,

на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області, ухвалене суддею Войнарівським М. М., 15 жовтня 2024 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту рішення не зазначена,

у с т а н о в и в:

08 січня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 05 вересня 2013 року рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом із нею.

Наразі син навчається у Миколаївському національному університеті імені В. О. Сухомлинського, за спеціальністю: 014 середня освіта 014.13 Музичне мистецтво, на денній формі навчання, з формою оплати: за державним замовленням. Термін навчання: 01.09.2023 30.06.2027.

На період навчання син не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги.

Відповідач є працездатним та може надавати матеріальну допомогу у зв`язку з навчанням сина.

Всі витрати на його утримання наразі несе позивач. Вона працює на посаді молодшої сестри (палатної санітарки) у КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради та отримує заробітну плату в розмірі 6500 грн. На її утримані також знаходиться донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому вона не в змозі в повному обсязі самостійно задовольнити потреби сина у зв`язку з навчанням.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_5 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу на місяць, починаючи з дня повноліття і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначав, що він ніколи не ухилявся від утримання свого сина, а навпаки добровільно, щомісячно надсилав різні суми коштів (в залежності від розміру грошового забезпечення за місцем роботи) на його утримання. Позовні вимоги визнав частково та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/8 частини його доходів.

Відповідач зазначив, що на його утриманні перебувають ще неповнолітні діти від другого шлюбу: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також дружина ОСОБА_9 , яка знаходиться у відпустці по нагляду за дитиною до 4-х років.

Крім того, зауважив, що не має у власності рухомого чи не рухомого майна, є лише кошти для щоденного проживання.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на час навчання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ОСОБА_2 , щомісячно починаючи з 20 січня 2024 року і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн, а також 1211 грн 20 коп судового збору в дохід держави.

Допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є працездатним, а тому у змозі надавати матеріальну допомогу сину на час його навчання. Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахував наявність на утриманні ОСОБА_2 двох синів від іншого шлюбу: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн, суд виходив з того, що ці витрати є підтвердженими позивачем, а відповідачем не доведено їх не співмірність.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу).

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано те, що на його утриманні крім повнолітнього сина ОСОБА_12 є ще неповнолітні сини від іншого шлюбу ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також офіційна дружина ОСОБА_15 , яка перебуває у відпустці по нагляду за дитиною до 4-х років.

Визначений судом розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_12 , який продовжує навчання є не співмірним з його доходами. У нього не має у власності рухомого чи нерухомого майна.

На думку відповідача стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_12 , який продовжує навчання у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу) забезпечить баланс інтересів між усіма його дітьми, які мають рівні права між собою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 вересня 2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки Миколаївського національного університету імені В. О. Сухомлинського від 06 грудня 2023 року № 539 ОСОБА_5 навчається на денній формі навчання у Миколаївському національному університету імені В. О. Сухомлинського, спеціальність: 014 середня освіта 014.13 Музичне мистецтво. Термін навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року. Проходить навчання за державним замовленням.

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом із нею.

Відповідно до наказу КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 15 листопада 2023 року № 1568-к та довідки КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 14 грудня 2023 року № 01-1545 ОСОБА_1 з 17 листопада 2023 року працює на посаді молодшої медичної сестри (санітарки палатної) чоловічого загально - психіатричного відділення № 14 КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я». Оклад 6500 грн, надбавка за дез. засоби 650 грн.

ОСОБА_2 перебуває в шлюбі з ОСОБА_16 з 06 грудня 2016 року. Вони є батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО Альянс НК» від 18 жовтня 2024 року № 2 ОСОБА_2 працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АГРО Альянс НК» та обіймає посаду водія автотранспортних засобів. Дохід за період з 01 квітня 2024 року по 30 вересня 2024 року склав 21 096 грн 65 коп.

Відповідно до довідки КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 22 жовтня 2024 року № 01-1515 ОСОБА_9 працює молодшою медичною сестрою (санітарка палатна) чоловічого загально - психіатричного відділення № 12 КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» з 01 вересня 2015 року. З 10 вересня 2018 року по 10 лютого 2025 року знаходиться у відпустці по нагляду за дитиною до 4- х років.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків.

Разом з тим, колегія судів не може погодитись з розміром аліментів визначеним судом.

Враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, колегія вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на період навчання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку відповідача, щомісяця, починаючи з 20 січня 2024 року і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років, оскільки ураховуючи розмір доходів ОСОБА_2 , його працездатний вік, наявність на його утриманні ще двох неповнолітніх дітей, такий розмір аліментів відповідатиме вимогам розумності і справедливості, і разом із тим, є співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

За таких обставин, рішення суду на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України в частині розміру аліментів підлягає зміні.

Щодо посилань апеляційної скарги на те, що повнолітній син ОСОБА_18 , навчаючись на денній формі навчання, має можливість у вільний від навчання час працювати, то слід зазначити, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн, то суд виходить з наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

За умовами частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача;у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частинами 1- 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У позовній заяві позивачем було вказано, що ним проведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а саме: на правничу допомогу очікується витратити 5000 грн.

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додано: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВЕ № 1105930 адвокатом Долговою Л. В.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 04 лютого 2012 року № 749; квитанція до прибуткового касового ордера від 11 грудня 2023 року на суму 5000 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові від 28 вересня 2023 року у справі №686/31892/19 Верховний Суд зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Верховний Суд у постанові від 20 липня 2021 року (справа № 922/2604/20) навів позицію, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки у матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги № б/н від 11 грудня 2023 року укладений між адвокатом Долговою Л. В. та ОСОБА_1 , на підставі якого видано ордер на надання правничої допомоги.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що витрати позивача на професійну правничу допомогу не підтвердженні достатніми, належними та допустимими доказами, зокрема, позивачем не надано договору про надання правничої допомоги від 11 грудня 2023 року, який укладений між позивачем та його представником, який є підставою виникнення правовідносин між адвокатом та клієнтом, апеляційний суд приходить до висновку, що підстави для стягнення цих витрат відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2024 року в частині розміру стягнення аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 січня 2024 року і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років.

Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2024 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у стягненні витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Рішення суду в іншій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: Т.Б.Кушнірова

І. В. Лівінський

Повний текст постанови складено 25 листопада 2024 року.