Справа № 299/5481/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 листопада 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів Кожух О.А., Мацунича М.В.,

з участю секретаря судових засідань: Чичкало М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2024 року у складі судді Левка Т.Ю., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів, в якій просила в порядку забезпечення позову заборонити Акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" нараховувати та стягувати обов`язкові платежі, проценти та будь-які штрафні санкції по кредитній картці №801102 на розмір заборгованості 72570 гривень, яка виникла у зв`язку із неправомірним оформленням та списанням без її волевиявлення кредитних коштів та подальшим нарахуванням на цю суму процентів і штрафних санкцій у справі про захист прав споживачів та стягнення коштів.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову задоволено.

Забезпечено позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів до його подачі, а саме: заборонено Акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" нараховувати та стягувати обов`язкові платежі, проценти та будь-які штрафні санкції по кредитній картці № 801102 на розмір заборгованості 72570 гривень, яка виникла у зв`язку із неправомірним оформленням та списанням без волевиявлення ОСОБА_1 кредитних коштів та подальшим нарахуванням на цю суму процентів і штрафних санкцій до ухвалення рішення по справі про захист прав споживачів та стягнення коштів та набрання ним законної сили.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, обираючи вказаний вид забезпечення позову не врахував та не звернув уваги на те, що такий не є співмірним із заявленими вимогами. Так, вказує, що ОСОБА_1 не надано суду будь-яких належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Зазначає, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ускладнення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заява про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Колегія суддів на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у її відсутності, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, заявник зазначала, що має намір протягом десяти днів звернутися до Виноградівського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів.

На обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник вказувала, що 22.06.2024 о 19 годині невідомою особою від імені заявниці оформлено на її ім`я кредит на суму 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень в AT КБ «ПриватБанк». Видано кредитну картку Універсальна за №801102.

Зазначала, що 26.07.2024 отримала CMC - повідомлення на мобільний телефон з банку, звідки і дізналась про оформлення кредиту. Стверджувала, що з двох її карток: пенсійної та соціальної знято кошти на суму 3628,50 гривень.

В цей же день заявниця звернулась у Виноградівське відділення АТ КБ «ПриватБанк» для вияснення причин необґрунтованого стягнення коштів.

Вказувала, що працівником банку було повідомлено, що це стягнуті відсотки на погашення кредиту, оформленого 22.06.2024. Зазначала, що як вияснилося в банку невідомі особи оформили кредит на суму 75 000 гривень, і в період часу з 03 год. 26 хв. 23.06.2024 по 03 год. 32 хв. 25.06.2024 шахрайськими діями заволоділи доступом до додатку «Приват24» та безперешкодно зі сторони СБ банку заволоділи грошовими кредитними коштами на суму 72570 гривень, що стверджується Випискою по картці № НОМЕР_1 і додатковим рахункам договору SAMDNWFCOOO104850825 від 22.06.2024, який видано керівником банку.

З матеріалів справи вбачається, що 26.07.2024 о 16:59 год. ОСОБА_1 подала заяву до відділення поліції №1 (м. Виноградів) Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, в якій просила прийняти міри до невідомої особи, яка в період часу з 23.06.2024 по 25.06.2024 невідомим шляхом з картки заявниці у АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 зняла грошові в сумі 72570 гривень (а.с.6).

27.07.2024 за даним фактом внесено відомості до ЄРДР під №0000466 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України (а.с.7).

У зв`язку з наведеним, кредитну картку заявника було заблоковано Банком, однак надалі продовжено здійснювати нарахування обов`язкових платежів, що підтверджується списанням відсотків за використання кредитної лінії у розмірі 3096,51 грн. (а.с.10) та нагадуванням Банку заявнику про необхідність внести обов`язковий платіж за кредитною карткою у розмірі 3447,08 грн. до 25 числа цього місяця (а.с.11).

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози невиконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов може бути забезпечено, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Принцип співмірності передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про існування необхідності у забезпеченні позову, оскільки не застосування п. 2 ч. 1 ст.150 ЦПК України може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених інтересів заявника, за захистом яких вона має намір звернутись до суду, та вважає, що оскільки апелянт щомісячно здійснює нарахування обов`язкових платежів, зокрема, відсотків за викраденими кредитними коштами, щодо факту викрадення яких внесено відомості до ЄРДР під №0000466 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав позивача, який полягає не тільки у відновленні становища, яке існувало до порушення, але й у запобіганні подальшого порушення прав заявника, за захистом яких вона звертається до суду.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що такий захід забезпечення жодним чином не перешкоджає господарській діяльності АТ КБ «ПриватБанк» і не порушить прав та інтересів Банку, який після розгляду спору зможе, у випадку відмови в задоволенні позову, продовжити автоматичне списання коштів для погашення заборгованості.

У рішенні від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд наголошує на необхідності підтримання «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи.

Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар» (рішення у справі Брумареску, § 78).

З урахуванням зазначеної практики ЄСПЛ, невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони АТ «КБ Приватбанк» нараховувати та стягувати обов`язкові платежі, проценти та будь-які штрафні санкції по кредитній картці № 801102 на розмір заборгованості 72570 гривень, яка виникла у зв`язку із неправомірним оформленням та списанням без волевиявлення ОСОБА_1 кредитних коштів та подальшим нарахуванням на цю суму процентів і штрафних санкцій до ухвалення рішення по справі про захист прав споживачів та стягнення коштів та набрання ним законної сили, може становити значний тягар для заявника ОСОБА_1 .

Зважаючи на наведені обставини в сукупності, апеляційний суд приходить до переконання про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а такий вид забезпечення позову як заборона вчинення дій до розгляду справи по суті не порушує принципів співмірності виду забезпечення позову та позовних вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, а його невжиття може суттєво порушити права та охоронювані інтереси заявника, утруднити чи зробити неможливим виконання у майбутньому рішення суду у випадку його винесення на її користь. При цьому, такий спосіб забезпечення позову відповідає обставинам справи та, водночас, вжиття таких заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища сторін до розгляду справи по суті.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції на законних підставах вжито заходів забезпечення позову та обґрунтовано постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону. Підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

За таких обставин, апеляційну скаргу, відповідно до ст. 375 ЦПК України, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 149, 150, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 09 грудня 2024 року.

Головуючий:

Судді: