Справа № 603/396/24
Провадження №2/603/161/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши в підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вобґрунтування заявлених вимог посилається на те, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 01.12.1997 року, виданим органом приватизації Монастириським ВАТ «Українська тютюнова компанія», квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності їй, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Вказану трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 було надано її чоловікові ОСОБА_4 , сім`я якого складалася з чотирьох членів. Після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилось спадкове майно, до складу якого входить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 65,9 м2, житловою площею 39,8 м2, до якої також належить підвал площею 5,6 м2. Вона є спадкоємцем ОСОБА_4 першої черги за законом, спадщину прийняла, оскільки у визначений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Діти спадкодавця - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , хоч і були зареєстровані разом із батьком, проте на момент відкриття спадщини не проживали разом з ним, оскільки перебували за кордоном, а також не подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Однак позивачка не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із відсутністю (втратою) правовстановлюючого документа на зазначену квартиру. Окрім того, частка спадкодавця ОСОБА_4 у спільній сумісній власності на квартиру, яка належить чотирьом особам, не визначена. З огляду на наведені обставини просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Андрусенко І. Я. в підготовче засідання не з`явилися, проте представник позивача подав клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явилися, представник відповідачів адвокат Микулич І. В. подав суду письмову заяву від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання позовних вимог ОСОБА_1 , в якій також зазначає, що відповідачі погоджуються з тією обставиною, що на час смерті батька ОСОБА_4 вони постійно проживали за кордоном, де перебувають дотепер, та не прийняли спадщину. З огляду на наведене вважає, що позов слід задовольнити та просить розглянути справу за їхньої відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.06.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано в Монастириської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області 31.07.2015 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 08.01.1983 року. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Як вбачається зі свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданого повторно 28.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 28.12.2005 року змінила прізвище « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_8 » (прізвище, ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені ОСОБА_1 ).

Наказом № 71 ВАТ «Українська тютюнова компанія» Монастириського району Тернопільської області від 20.10.1997 року введено в експлуатацію прийнятий Державною технічною комісією 30-квартнирний житловий будинок в АДРЕСА_3 (балансова вартість 6009,30 грн), що підтверджується архівним витягом з наказу № 71.

Спільним засіданням правління ВАТ та профкомітету «Українська тютюнова компанія» Монастириського району Тернопільської області від 04.08.1997 року було вирішено надати житлову площу в новозбудованому 30-ти квартирному житловому будинку по АДРЕСА_3 , працівнику ОСОБА_4 , сім`я якого складається з чотирьох членів, а саме надати трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 на першому поверсі другого під`їзду, житловою площею 39,8 (архівний витяг з протоколу № 11 спільного засідання правління ВАТ та профкомітету «Українська тютюнова компанія» Монастириського району Тернопільської області від 04.08.1997 року).

Як вбачається з фотокопії свідоцтва про право власності на житло від 01.12.1997 року, виданого органом приватизації Монастириське Відкрите акціонерне товариство «Українська тютюнова компанія», та відповіді начальника КП «Монастириське бюро технічної інвентаризації» № 89 від 19.04.2024 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї ОСОБА_9 (позивачка), ОСОБА_2 та ОСОБА_11 (відповідачі). Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», загальна площа квартири АДРЕСА_5 . Квартира АДРЕСА_1 зареєстрована в Монастириському районному БТІ і записана у реєстрову книгу за № І М, стор. 64.

Окрім того, із зазначеної відповіді № 89 від 19.04.2024 року вбачається, що право спільної сумісної власності на вищевказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_4 та членами його сім`ї ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки № 23 від 21.02.2024 року, виданої КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», загальна площа трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , становить 65,9 м2, житлова площа 39,7 м2. До квартири також належить підвал площею 5,6 м2.

21.02.2024 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» на замовлення позивачки виготовлено технічний паспорт на вищевказану квартиру.

Свідоцтво про право власності на житло від 01.12.1997 року, видане ОСОБА_4 Монастириським ВАТ «Українська тютюнова компанія», втрачено, про що позивачем розміщено оголошення в місцевій газеті «Вісті Придністров`я» (редакція від 25.01.2024 року).

Згідно з відповіддю № 89 від 19.04.2024 року КП «Монастириське бюро технічної інвентаризації» не може видати дублікат свідоцтва про право власності на житло, видане 01.12.1997 року Монастириським ВАТ «Українська тютюнова компанія».

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим повторно 12.01.2024 року Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно з відповіддю Монастириської міської ради Тернопільської області № 522/02-20 від 08.03.2024 року на день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним за адресою: АДРЕСА_6 були зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (позивачка), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (відповідачі), а також ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 262/01-16 від 03.07.2024 року після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу № 11 за 2024 рік.

З матеріалів вищевказаної спадкової справи вбачається, що заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 16.01.2024 року подано позивачкою ОСОБА_1 .

Постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 225/02-31 від 11.06.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , та до якої належить підвал площею 5,6 м2, що залишилася після смерті ОСОБА_4 у зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Окрім того, встановлено, що частка померлого у спільній сумісній власності на квартиру, яка належить чотирьом особам, не визначена.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

У силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 та ч. 2 ст. 372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Згідно з роз`ясненням Міністерства юстиції України, викладеним в листі № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду").

Частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Поряд з цим в постанові Верховного Суду від 16.06.2021 року (справа № 570/997/19) викладено висновок про те, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

В п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК) ( 435-15 ). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Зважаючи на наведене, оскільки згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 01.12.1997 року, виданим органом приватизації Монастириським ВАТ «Українська тютюнова компанія», частки співвласників ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 , не визначені, отже кожному із співвласників належить по 1/4 частці вказаної квартири.

Той факт, що за життя спадкодавець ОСОБА_4 не оформив свою частку у праві спільної сумісної власності, не впливає на можливість захисту права позивачки, як спадкоємця після смерті останнього, шляхом визнання за нею права власності на 1/4 частку спірної квартири.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що позивачці, її чоловіку ОСОБА_4 та відповідачам на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 65,9 м2, житловою площею 39,7 м2, до якої належить підвал площею 5,6 м2. Після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на 1/4 частини вказаної квартири. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , спадщину прийняла. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позов визнали, дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, відсутні.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 368, 372, 392, 1216-1218, 1226, 1258, 1261, 1268-1270, 1273, 1296 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 65,9 м2, житловою площею 39,7 м2, до якої належить підвал площею 5,6 м2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Головуючий суддя І. М. Галіян