Справа № 690/356/24
Провадження № 2/690/171/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 вересня 2024 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Линдюка В.С.,

секретар судового засідання Руденко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради, про визнання місця проживання дитини разом з матір`ю,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Терещенко Р.В., повноваження якого підтверджено ордером від 03.06.2024 року серії СА № 1085890, звернувся до суду з даним цивільним позовом за змістом якого просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю, яка є позивачем у справі. Відповідач самоусунувся як від спілкування з сином, так і від виконання батьківських обов`язків щодо його утримання, а також рішення суду про стягнення аліментів на користь позивача не виконував. У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України позивач разом з сином виїхали до Федеративної Республіки Німеччина. Необхідність визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю зумовлено неможливістю вчинення окремих юридично значущих дій відносно сина без згоди відповідача, оскільки останній не мотивуючи своєї поведінки переховується від позивача.

Ухвалою суду від 07.06.2024 року відкрито провадження в даній справі, призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження та роз`яснено учасникам справи права, передбачені ст.ст. 178-180, 191-193 ЦПК України.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, в розумінні п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, ні в підготовчі, ні в судові засідання не з`явився, поважність причин неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань від його імені до суду не надходило.

Позивач у судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомив.

Представник позивача адвокат Терещенко В.В. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву за змістом якої підтримує заявлені позовні вимоги, просить їх задовольнити та провести розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи, а також не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення.

Представник третьої особи ОСОБА_4 , повноваження якого підтверджено довіреністю в порядку передоручення, сформованою 26.07.2023 року в системі «Електронний суд», в судове засідання не з`явився, надіслав до суду про можливість розгляду справи за його відсутністю та ухвалити обґрунтоване рішення за наявними матеріалами

У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України та наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, у зв`язку з чим 18.09.2024 року постановлено відповідну ухвалу.

Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, судом встановлено фактичні наступні обставини справи.

Сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 07.11.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції у Черкаської області, який після розірвання шлюбу сторін залишився проживати разом з матір`ю.

Згідно довідки Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09.05.2024 року № /26.1-44/27670 виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_5 завершено 30.05.2016 року за письмовою заявою стягувача.

Позивач у зв`язку з одруженням змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 , що підтверджується випискою з свідоцтва про укладення шлюбу від 16.12.2022 року, засвідченої 13.02.2023 року апостилем, який перекладано з німецької мови.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради від 17.07.2024 року № 2222/02-21 доцільним є визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вказане відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі - СК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини (далі - Конвенція), а також Декларацією прав дитини (далі - Декларація).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

За змістом ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно змісту п. 6 Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

За змістом ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено можливість судів при розгляді справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини в Рішенні від 11.07.2017 року в справі «М.С. проти України» визначено зміст поняття «інтересів дитини» та їх місця у взаємовідносинах між батьками, зокрема вказано, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Згідно ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а за її відсутності, якщо мати та батько проживають окремо, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

З огляду на вказане, враховуючи висновок органу опіки та піклування про те, що подальше спільне проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог.

При цьому, визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не припиняє її зв`язки з батьком, оскільки вказане не позбавляє його батьківських прав і не звільняє від виконання батьківських обов`язків.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.07.2021 року в справі № 404/3499/17, від 02.02.2022 року в справі № 243/787/20.

Задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп., сплачених позивачем відповідно до фіскального чеку ВПЗ Ватутіне-1 АТ «Укрпошта» від 03.06.2024 року платіж № 133989998, оскільки підстав для звільнення ОСОБА_2 від його сплати судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7-13, 76-81, 89, 128, 141, 178, 223, 258, 259, 263-265, 268, 270-273, 280-283, 289, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , понесені судові витрати в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Копію заочного рішення надіслати учасникам справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Ватутінським міським судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складення, має право: на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду; на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 05.07.2023 року територіальним підрозділом Державної міграційної служби України № 2129, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради, , адреса місцезнаходження: просп. Дружби, 8, м. Багачеве Черкаської області.

Суддя Линдюк В.С.