Провадження № 22-ц/812/1723/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 листопада 2024 року м. Миколаїв

справа № 488/365/24

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Базовкіної Т. М., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником адвокатом Щукіною Наталією Олегівною, на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва, ухвалене 04 жовтня 2024 року під головуванням судді Чернявської Я.А., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів.

Позивач зазначав, що судовим наказом Корабельного районного суду м.Миколаєва від 23 вересня 2019 року у справі №488/3852/19 з нього стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 вересня 2019 року і до повноліття дитини. Згідно розрахунку заборгованості за період з вересня 2019 року по листопад 2023 року, наданого державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заборгованості зі сплати аліментів га утримання сина він не має. ІНФОРМАЦІЯ_2 у другому шлюбі у нього народилася дочка ОСОБА_4 та рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 29 червня 2023 року у справі №488/1445/23 з нього стягнуто аліменти на її утримання, у розмірі 4 000 грн. щомісячно, починаючи з 11 травня 2023 року і до повноліття дитини. З червня 2023 року позивач проходить військову службу у військовій частині де має середній розмір заробітної плати 62 600 грн. Як вказав позивач, на утримання сина на користь ОСОБА_2 щомісячно з його заробітної плати відраховується 15 500 грн. (1/4 частина), що значно перевищує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» для дитини чотирьох років. Крім того, виникає дисбаланс в утриманні та забезпеченні обох дітей, що є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, ОСОБА_1 зазначав, що він має на утриманні батьків-інвалідів, яким надає матеріальну допомогу у безготівковій формі, та має особисті витрати, зокрема на оренду житла за місцем проходження служби у м. Одеса у розмірі 7000 грн щомісячно.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2019 року на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/10 від усіх видів його заробітку(доходу).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що позов не визнає, мотивуючи тим, що факт народження у позивача другої дитини, сам по собі не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки не свідчить про неможливість позивача сплачувати аліменти у визначеному судовим наказом розмірі у зв`язку із погіршенням його матеріального стану. Позивачем не надано доказів, що з моменту винесення судового рішення та народження другої дитини у нього суттєво погіршився матеріальний стан або стан здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. При цьому, зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що з моменту винесення судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суттєво змінились обставини, які не дають йому змоги виплачувати аліменти у визначеному судовим наказом розмірі. Також суд зазначив, що зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частини від заробітку (доходу) позивача до 1/10 частки його заробітку (доходу) призведе до звуження реалізації прав дитини, передбачених Конституцією України та Конвенцією про права дитини.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Щукіна Н.О. - просила скасувати рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2024 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

На думку представника апелянта суд порушив процесуальний порядок розгляду справи. Так ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення сторін, а ухвалою цього ж суду від 12 квітня 2024 року відповідачці відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Проте 06 червня 2024 року суд виніс ухвалу про перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи у порядку загального провадження. Адвокат Щукіна Н.О. зазначає, що на час подання позову у ОСОБА_1 змінився матеріальний та сімейний стан, а тому ці обставини повинні бути враховані судом при зміні розміру аліментів. Однак судом не було взято до уваги надані докази, які підтверджують зазначене. Враховуючи довідку про доходи позивача за період з червня 2023 року по листопад 2023 року розмір аліментів в частці 1/10 від заробітку позивача (близько 6 200 грн.) значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та є достатнім для забезпечення її потреб, духовного та фізичного розвитку. А розмір стягуваних аліментів за рішенням суду є завищеним та не відповідає розміру, передбаченому нормами Сімейного кодексу України. Крім того, судом не взято до уваги, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою та не врахував, що позивач також сплачує 4 000 грн аліментів на утримання доньки, а тому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд створив дисбаланс в матеріальному забезпеченні обох дітей позивача. Адвокат Щукіна Н.О. також звертала увагу на те, що інвалідність дитини є підставою для стягнення додаткових витратат, що не належать до витрав, які батьки несуть на утримання дитини за рахунок аліментів. Таким чином посилання відповідачки, що вона потребує саме частки аліментів від доходу позивача на утримання їх дитини не підтверджене належними доказами у справі. До того ж, відповідачка є працездатною особою, яка у тому числі, зобов`язана нарівні з батьком матеріально забезпечувати свого сина. Також представник апелянта зазначала, що судом не була надана оцінка доказам знаходження на утриманні позивача батьків-інвалідів, необхідності нести додаткові витрати на оренду житла під час проходження військової служби, здійснення витрат на лікування отриманих під час несення військової служби розладів здоров`я. З огляду на викладене, вважає, що розмір аліментів має бути зменшено з до 1/10 частини усіх видів доходів.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Щукіна Н.О. - підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Мутьєв Д.В. - просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого судовим наказом Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2019 року у справі № 488/3852 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 також є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання якої рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2023 року у справі № 488/1445/23 було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн. щомісячно, починаючи з 11.05.2023 р. і до досягнення дитиною повноліття на користь ОСОБА_6 (другої дружини позивача, шлюб з якою було розірвано рішення цього ж суду від 25.04.2023 року).

Крім зміни свого сімейного стану і зв`язку із народженням доньки та несення ним витрат на її утримання ОСОБА_1 посилався також на те, що його батьки також знаходяться на його утриманні, на підтвердження чого надав суду копії довідок до актів медико-соціальної експертної комісії про встановлення третьої групи інвалідності його батькам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 18.05.2021 р. і 22.02.2023 р. відповідно, медичні документи щодо стану здоров`я його матері та три платіжні інструкції про перерахування їй грошових коштів у червні, липні та серпні 2023 р.

Також на обґрунтування погіршення свого майнового стану позивач посилався на необхідність здійснення власних витрат, зокрема щодо оренди житла у м. Одеса, де він проходить військову службу, надавши суду копію Договору оренди житлового приміщення від 22.04.2023 р., з якого вбачається, що за користування орендованим приміщенням позивач має сплачувати 7 000 грн. на місяць.

Крім того, обґрунтовуючи необхідність здійснення витрат на лікування представником позивача були надані копії медичної довідки ЧП "Медичний центр "АрникА" від 17.05.2024 та результати магнітно-резонансної томографії Діагностичного центру "Інновадіагностика" ТОВ "Інновадіагностика" від 15.05.2024 р., відповідно до яких ОСОБА_1 , 1990 р.н. має діагноз : гіпертонічна хвороба 2 ст., ф.к.ч. ризик 3; гіпертрофія лівого шлуночка, тахікардія , больовий синдром шийно-грудного та попереково-крижового відділу хребта, протрузії дисків, хвороба Шляттера

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено суттєвої зміни обставини, внаслідок яких він не може виплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у визначеному судовим наказом Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2019 року розмірі.

Проте повністю погодитись з таким висновком колегія суддів не може.

Так, стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про охорону дитинства" всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції правильно виходив з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та дійшов вірного висновку, що зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів на утримання малолітнього сина з 1/4 частини від заробітку (доходу) позивача до 1/10 частки його заробітку (доходу) призведе до звуження реалізації прав дитини, передбачених Конституцією України та Конвенцією про права дитини.

Разом із тим, суд не надав належної оцінки тому, що у позивача відбулася зміна сімейного і матеріального стану у зв`язку із народженням ІНФОРМАЦІЯ_2 в іншому шлюбі доньки, на утримання якої він сплачує аліменти, необхідністю здійснення позивачем витрат на допомогу батькам, яким 18.05.2021 р. і 22.02.2023 р. були встановлені треті групи інвалідності, а також витрат на власне лікування у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та на оренду житла, що було підтверджено ОСОБА_1 належними доказами, які містяться у матеріалах справи.

Колегія суддів вважає, що такі обставини впливають на майновий стан відповідача та його матеріальну спроможність сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі, що був визначений судовим наказом від 23 вересня 2019 року.

За такого колегія суддів дійшла висновку про доведеність позивачем зміни його сімейного і майнового стану після видачі 23 вересня 2019 року Корабельним районним судом м. Миколаєва судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина.

Таким чином, враховуючи передбачені п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає зменшенню до 1/6 частки всіх видів доходів позивача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також колегія суддів приймає до уваги, що такий розмір аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 не суперечить вимогам сімейного законодавства та враховуючи розмір щомісячного доходу позивача, який відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 вих. № 475/13/399 від 12.12.2023 р. про отримані доходи за період з 01.06.2023 р. по 30.11.2023 р. під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 (на фінансовому забезпеченні при військовій частині НОМЕР_1 ) в середньому складає близько 63 000 грн., є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому колегія суддів звертає увагу на рівність прав і обов`язків батьків щодо дитини та те, що відповідно до Декларації відповідачки за 2023 рік вона має постійне місце роботи, де отримує стабільну заробітну плату.

Крім того колегія суддів враховує, що відповідачка ОСОБА_2 має право на отримання від відповідача фінансування (покриття) додаткових витрат на дитину відповідно до ст. 185 СК України.

За таких обставин суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

З огляду на викладене, скільки судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, оскаржуване рішення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підляга скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Отже апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Щукіною Наталією Олегівною, задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 листопада 2024 року до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді Т.М. Базовкіна

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 27 листопада 2024 року.