Провадження №2-о/712/252/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2024 м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Чапліна Н.М., розглянувши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулися до Соснівського районного суду м. Черкаси із заявою про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені Цивільним Кодексом України.

11.09.2024 суд ухвалив заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя залишити без руху.

Вказана вище ухвала суду з супровідним листом направлялася на поштову адресу заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що вказана у вступній частині заяви: АДРЕСА_1 за вих №6957/24, рекомендованими листами з повідомленнями, які 03.10.2024 повернулися до суду неотриманими, з довідками АТ «Укрпошта» Ф.20, у яких зазначено причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення (ШКІ- 006 та 189). Крім того, цю ухвалу оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.272 ЦПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, ч. 11 ст. 272 ЦПК України визначено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Повідомивши суду адресу зареєстрованого та фактичного місця проживання, заявники мали вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження і долю їх заяви, та мала усвідомлювати, що суд може комунікувати з учасником справи за допомогою повідомлених нею засобів комунікації.

Таким чином, суд виконав обов`язок щодо повідомлення заявників про прийняте у цій справі судове рішення від 11.09.2024 щодо залишення заяви без руху.

Так, враховуючи дату повернення відправлення до суду за зворотною адресою (адресат відсутній за вказаною адресою) 03.10.2024, останнім днем строку, встановленим для усунення недоліків заяви, є 08.10.2024.

Між тим, ні станом на 08.10.2024, ні на теперішній час, заявники не зверталася до суду щодо питань розгляду справи за вказаною заявою, як і ними не подані матеріали на виконання ухвали суду від 11.09.2024, враховуючи, що 5-ти денний строк, визначений цією ухвалою суду, уже закінчився.

Визначаючи наявність підстав для відкриття провадження у справі та надаючи оцінку позиції заявників, слід звернути увагу на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство в Україні здійснюється, зокрема, на засадах верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності, неприпустимості зловживання процесуальними правами, обов`язковості судового рішення. Суворе та неухильне дотримання зазначених принципів є запорукою досягнення завдань цивільного судочинства, що превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.2 ст. 2 ЦПК України).

Відкриття провадження по справі є визначальною стадією судового процесу і може здійснюватись судом лише у випадку відповідності поданої заяви вимогам, визначеним процесуальним законом. За змістом ст.185 ЦПК України у випадку встановлення суддею невідповідності поданої позовної заяви вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, він постановляє ухвалу про залишення такої заяви без руху, яка з огляду на засади обов`язковості судових рішень є обов`язковою для позивача. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України наслідки, пов`язані з невиконанням вимог такої ухвали суду, несе сторона позивача.

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними у пункті1 статті6 Конвенції.

Суд також зазначає, що Конвенція покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при зверненні до суду, подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Отже, залишаючи заяву без руху, заявники інформувалася про обов`язок виправити недоліки вказаної заяви, а саме: привести її зміст та форму відповідно до вимог статей 175-177 ЦПК України.

Слід зазначити, що вказане рішення відповідає позиції Верховного Суду, що викладене у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 (справа №705/5060/18).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи матеріали справи, встановлено, що звернувшись до суду із вказаною заявою, заявники, протягом 5-ти денного строку, визначеного ухвалою суду від 11.09.2024, ні станом на теперішній час, не цікавилися рухом справи, прийнятими судовими рішеннями, хоча мала таку можливість. Крім того, ними не подано до суду заяв про продовження (поновлення) строку для усунення недоліків заяви, враховуючи ухвалу суду від 11.09.2024. При цьому, судом вжиті всі заходи щодо належного повідомлення заявників про прийняте рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Враховуючи недоліки заяви та її невідповідність вимогам ст.ст.175-177 ЦПК України, про що зазначено в ухвалі суду від 11.09.2024, заявниками не усунуто у строк встановлений судом, заява підлягає поверненню. До того ж, відповідно до приписів ст.127 ЦПК України, заявниками до суду не подано заяв про продовження процесуального строку для вчинення процесуальних дій, зокрема, подання заяв, документів тощо.

Заявникам слід роз`яснити право повторного звернення до суду з заявою, оформленою у відповідності до вимог ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 185, 293 ЦПК України суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті358 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 30.10.2024.

Суддя: Н.М. Чапліна