Справа № 466/2316/24 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/1830/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Ковальчука Ю.П.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Седлецького І.Г., представника ГУ ПФУ у Львівській області Білінської Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Седлецького І.Г. на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 16 травня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про встановлення юридичного факту припинення виплати пенсії в російській федерації з 01 березня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви покликався на те, що cтаном на 22.02.2024 він є пенсіонером, проте не отримує пенсії згідно Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначає, що з 01.10.2012 року його пенсійна справа була скерована до російської федерації, у зв`язку з переїздом до тимчасового місця проживання. Після тимчасового проживання на території російської федерації, він у 2013 році повернувся в Україну. Зазначає, що пенсійні виплати здійснювалися на картковий рахунок до лютого 2022 року включно. Після початку військової агресії російської федерації проти України та введення воєнного стану в Україні взаєморозрахунки з рф були припинені. Оскільки, виплати пенсії були припинені він звернувся за місцем реєстрації та фактичного проживання до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, про можливість призначення пенсії. В усній формі йому було повідомлено про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з ненаданням підтвердження факту припинення виплати пенсії за попереднім місцем, крім того, зазначили про відсутність документів органів пенсійного забезпечення рф щодо отримання пенсії та строків її виплати. Крім того в пенсійному фонді усно повідомили, що оскільки законом не врегульований порядок відносин за участю осіб, пов`язаних з державою - агресором, листування з рф припинено, а тому ніякі запити до рф від Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області здійснюватися не можуть. Звертатися самостійно до пенсійних органів рф за допомогою поштового зв`язку такоє є неможливим. Встановлення факту припинення отримання пенсії має для нього юридичне значення, оскільки дозволить йому реалізувати право на оформлення пенсії у Пенсійному фонді України. У зв`язку із вищенаведеним звернувся до суду із даною заявою.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 16 травня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає рішення суду таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

На думку апелянта, судом першої інстанції не в повному обсязі були досліджені надані до заяви докази, та не надано належну їм оцінку.

На сьогоднішній день, ОСОБА_1 опинився в ситуації, коли інакше, ніж в судовому порядку він не може встановити та підтвердити факт припинення виплати пенсії з 01 березня 2022 року.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким вимоги заяви задовольнити.

05 липня 2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив на апеляційну скаргу. Просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Седлецького І.Г. на підтримання доводів апеляційної скарги, представника ГУ ПФУ у Львівській області Білінської Л.Я.на її заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції прийшов до висновку, щозаявником жодних доказів на підтвердження даного факту суду не надано, а Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у зв`язку із збройною агресії російської федерації проти України немає можливості здійснити до органів Пенсійного фонду російської федерації запит пенсійної справи ОСОБА_1 з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Софіївка Перевальського району Луганської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України.

З відповіді на запит ІНФОРМАЦІЯ_3 №1159/12/675 від 16.01.2024 вбачається, що особової справи ОСОБА_1 у вказаному центрі немає, та він не перебуває на соціальному обліку. У реєстрі пенсійних справ ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначено, що у 1998 році призначалася заявнику пенсія за вислугу років, а у 2005 році особова пенсійна справа ОСОБА_1 направлена на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З відповіді №ВПД-7 від 23.01.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що зробити копію особової справи ОСОБА_1 немає можливості у зв`язку з захопленням у 2014 та по теперішній час адміністративних будівель м. Луганська. Довідково зазначено, що у зв`язку з переїздом до нового місця проживання, а саме російської федерації у 2012 році, виплата пенсії була припинена.

До позовної заяви також долучено довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, посвідчення з Львівського облвійськкомату серії НОМЕР_1 , посвідчення з Львівського облвійськкомату серії НОМЕР_2 , посвідчення з Львівського облвійськкомату серії НОМЕР_3 .

У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.

Згідно п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Враховуючи вищезазначене, слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення:

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі №644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі №554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі №636/4087/19 (провадження№ 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі №752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі №750/9847/18 (провадження № 61-18230св19).

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; установлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Заявник просив встановити факт припинення виплати пенсії в російській федерації з 01 березня 2022 року, посилаючись при цьому на те, що іншої можливості встановити цей факт немає.

Самостійно вирішити питання в досудовому порядку, а саме направити засобами поштового зв`язку до управління Пенсійного фонду рф заяву про припинення виплати пенсії неможливо, у зв`язку з поштовою блокаду рф. Цей факт підтверджується на офіційному сайті Укрпошти де зазначено, що в підтримку України, українців та Укрпошти, яка ще наприкінці лютого припинила сполучення з росією та білоруссю через напад росії, пошти світу також припиняють співпрацю з цими країнами.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд поверхнево розглянув вказану заяву, не встановивши належні обставини справи.

Так, встановлення факту необхідне позивачу для отримання пенсії.

В силу вимог статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Конституційний Суд України у рішенні від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У зазначеному рішенні Конституційного Суду України та відповідній практиці Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов`язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території.

Правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні і права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки особа не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення (це прямо зазначено у Постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі №308/3864/17).

Судом апеляційної інстанції було відкладено розгляд справи та надано час позивачу для надання доказів, які підтверджують чи спростовують отримання ним пенсії в російській федерації.

22 листопада 2024 року представником ОСОБА_1 адвокатом Седлецьким І.Г. надано відповідь на адвокатський запит, в якій Національним банком України зазначено, що вимоги постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» забороняють зарахування коштів, отриманих від банків країни-агресора, на рахунки фізичних осіб в Україні.

Слід зазначити, що заявник, станом на момент звернення із заявою, має постійне місце реєстрації на території міста Львова проте не отримує жодних пенсійних виплат від Пенсійного фонду України.

Доказів протилежного ГУ ПФУ у Львівській області не надано.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки у зв`язку зі збройною агресією рф, заявник опинився в ситуації, коли інакше ніж в судовому порядку він не може встановити та підтвердити факт припинення виплати пенсії з 01.03.2022 року.

Встановлення факту припинення отримання пенсії має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить йому реалізувати право на оформлення пенсії в Пенсійному фонді України.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про задоволення заяви.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 16 травня 2024 року - скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт припинення виплати пенсії в російській федерації з 01 березня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2024 року.

Головуючий Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.