ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/956/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Малишенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

31 жовтня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року у справі № 753/17829/24 за заявою ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей.

Заяву мотивовано тим, що на момент звернення ОСОБА_4 до cуду із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_3 постійно проживав і проживає з сім`єю разом ОСОБА_4 у шлюбі, а також разом із спільними дітьми, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в одному й тому ж житлі за адресою: АДРЕСА_1 , як до видачі судового наказу, так і після 20.09.2024 року, а також спільно із ОСОБА_4 брав та бере участь в утриманні вказаних дітей. У зв`язку з чим, а також враховуючи те, що спір щодо визначення місця проживання дітей відсутній, ОСОБА_3 вимушений звернутися до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, наведені обставини унеможливлюють вирішення питання про стягнення аліментів у наказному провадженні, яке відповідно до ст. 19 ЦПК України є безспірним.

Отже, мотиви заяви зводяться до того, що оскільки діти на даний час проживають з сторонами ОСОБА_3 фактично несе подвійні витрати, пов`язані з утриманням дітей, а тому судовий наказ Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви із заявлених в ній підстав та просив суд її задовольнити.

Стягувач та її представник в судовому засдінні заперечували проти визнання виконавчого документа (судового наказу) таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судом встановлено, що сторони з 30 серпня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

20 вересня 2024 року Дарницький районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитинута не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 вересня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

31 жовтня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року у справі № 753/17829/24 за заявою ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 постійно проживав і проживає сім`єю разом ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, а також разом із спільними дітьми, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в одному й тому ж житлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, згідно даних довідки про склад сім`ї № 32 від 03.10.2024 року ОСББ «Урлівська 38-А» підтверджується, що ОСОБА_3 проживає разом із ОСОБА_4 , а також разом зі спільними дітьми, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних інформаційної довідки від 31.10.2024 року вказане житло зареєстроване та перебуває у власності ОСОБА_3 , який здійснює утримання цього житла.

Як встановлено вище, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, ними ведеться спільний побут та спільне домогосподарство за вказаною адресою, при цьому доказів того, що сторони не ведуть спільного господартсва ОСОБА_4 до суду не надано.

В судовому засіданні представник заявника також вказав, що кошти сторін, які використовуються для утримання їх спільних дітей - є спільними коштами, що виключає обгрунтованість твердження, що ОСОБА_4 самостійно утримує дітей.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом п. п. 4, 5 ч. 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

При цьому, словосполучення "або з інших причин" стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

Аналіз вказаної норми СК України свідчить, що право на звернення до суду із вимогами про стягнення аліментів належить лише особі, з якою проживають діти та яка забезпечує умови їх проживання.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого документа - судового наказу таким, що не підлягає виконанню, заявник посилався на те, що він постійно проживав і проживає сім`єю разом ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, а також разом із спільними дітьми, які перебувають на їх спільному утриманні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Суд також бере до увагу, що за змістом ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Разом з тим, за обставинами даної справи, діти постійно проживають з сторонами, які перебувають у зареєстрованому шлюбі, перебувають на їх спільному утриманні, що не спростовується стороною стягувача.

Таким чином той з батьків, хто проживає разом із дітьми та добровільно бере участь в утриманні дітей - не може бути зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки такі діти вже перебувають на його утриманні та проживають із ним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що стягнення з ОСОБА_3 аліментів на підставі судового наказу в примусовому порядку на утримання дітей, які і так ним утримуються, не відповідає принципам законності та справедливості.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, щодо відсутності у ОСОБА_3 обов`язку сплачувати аліменти на утримання дітейн ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що у відповідності до положень статті 432 ЦПК України, є підставою для визнання судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2024 року по цивільній справі №753/17829/24, провадження №2-н/753/812/24 таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 160, 173, 352-354, 432 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Визнати судовий наказ судді Дарницького районного суду м. Києва Колесника О.М. від 20.09.2024 року по цивільній справі №753/17829/24, провадження №2-н/753/812/24 таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 25.11.2024 року.

Суддя :