Справа № 553/2198/24
Провадження № 2-о/553/83/2024
У Х В А Л А

Іменем України

10.07.2024м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду міста Полтави Подмаркова Ю.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Полтавська районна державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

в с т а н о в и в:

04.07.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в порядку окремого провадження, з вимогами: встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини з матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . На обґрунтування заяви зазначає, що встановлення даного факту їй необхідно для прийняття спадщини та оформлення своїх спадкових прав.

Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 зробила висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона просить встановити факт її постійного проживання на час відкриття спадщини з матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 та яка за життя склала заповіт, посвідчений 12.04.2018 секретарем виконкому Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_3 , реєстр/№77, за яким все належне їй майно де б воно не було із чого б воно не складалося заповідає дочкам ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Постановою державного нотаріуса Полтавської державної нотаріальної контори Замулко Л.В. від 27.02.2024 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із неподанням у встановлений шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини. Тому, заявник звертається до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання її разом із спадкоємцем, і, у випадку встановлення такого факту, вона вважатиметься такою, що прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Із доданої до заяви копії постанови державного нотаріуса вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало не лише зазначене заявницею (не подання заяви про прийняття спадщини), а й неможливість встановити коло спадкоємців.

Оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем необхідно заявниці для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом - існує спір про право, який підлягає вирішенню виключно у позовному провадженні.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 05.11.2020 року по справі № 335/5457/20.

Відповідно до частини 4 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Виходячи з наведеного, у відкритті провадження у даній справі належить відмовити.

При цьому, суд також зазначає, що заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду із позовною заявою про встановлення зазначеного факту та визнання права власності на спадкове майно із використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження до інших спадкоємців які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем має бути відповідний орган місцевого самоврядування, що також узгоджується із роз`ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування».

Керуючись статтями 4, 5, 259-260, 293, 315, 353 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Полтавська районна державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Роз`яснити право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Ю.М. Подмаркова