Провадження № 2-о/185/441/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

27 листопада 2024 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Болдирєва У.М., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Андрухова Дмитра Григоровича звернувся з заявою в порядку окремого провадження, просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що він самостійно виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник посилається на те, що між ним та матір`ю дитини ОСОБА_2 укладений договір від 15 жовтня 2024 року про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні.

Метою встановлення факту, що має юридичне значення, заявник зазначив необхідність звернення до органу соціального захисту населення для отримання державної соціальної допомоги на дитину.

До заяви додана копія нотаріально посвідченого договору від 15 жовтня 2024 року, укладеного між батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за змістом якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде проживати з батьком ОСОБА_1 .

Пунктом 2.1 зазначеного договору визначено, що за домовленістю сторін цим договором встановлюється, що батько повністю утримує дитину і не претендує на аліменти з боку матері.

Таким чином за змістом укладеного договору заявник не потребує аліментів від матері дитини, натомість згідно з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, він потребує державної соціальної допомоги на дитину. Отже укладеним між батьками договором порушується право дитини на утримання з боку обох батьків.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 виснувала, що справа про участь одного з батьків у вихованні дитини підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування.

Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та, безумовно, впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною 1 статті 15 Сімейного кодексу України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків виховання дитини, питання щодо самостійного (одноосібного) виховання та утримання батьком малолітньої дитини не може з`ясовуватися безвідносно до дій другого з батьків та підлягає вирішенню у межах спору про право між батьками дитини в позовному провадженні.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Отже встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком безпосередньо стосується реалізації ним права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Тому до участі у справі про встановлення цього факту в порядку позовного провадження окрім органу опіки та піклування має бути обов`язково залучений територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Як визначено частиною 4 статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

При цьому заявник має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись частиною 4 статті 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком малолітньої дитини.

Заявник має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя У.М. Болдирєва