РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Провадження № 22-з/4815/65/24
Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Гордійчук С. О., Боймиструка С. В.
учасники справи:
відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла», ОСОБА_2 ,
треті особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» - адвоката Міньковської Анастасії Володимирівни, про ухвалення додаткового рішення про стягненння витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла», треті особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання правочину та реєстрації права власності недійсними,
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 квітня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ"Фінансова компанія "Амбрелла", ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочину та реєстрації права власності недійсним - відмовлено. Вирішено питвння про судові витрати.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 6 серпня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дем`яненко Любові Петрівни залишено без задоволення, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 квітня 2024 року залишено без змін.

12.08.2024 року представник ТзОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» - адвокат Міньковська А. В. подала до суду клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ"Фінансова компанія "Амбрелла" 50000 витрат на правничу допомогу, обґрунтовувуючи заяву тим, що при ухваленні постанови Рівненським апеляційним судом не було вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу, що їх понесло товариство в розмірі 50000,00 грн.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Дем`яненко Л. П. до суду надійшло заперечення, в якому вказує про безпідставність заявлених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, просить у заяві відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заяви та врахувавши заперечення ОСОБА_1 , апеляційний суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша-друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) Розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).

На підтвердження понесених ТзОВ"Фінансова компанія "Амбрелла" витрат на правничу допомогу адвокатом Міньковською А. В. додано: копію Договору про надання правової допомоги №14/Ї2023 від 04.12.2023 року; копію Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних АБ «Анастасія Міньковська» у справі 569/11254/22 в Рівненському апеляційному суді; копія Акту про підтвердження наданої правничої допомоги; копія виписки по рахунку АБ «Анастасія Міньковська»; копія ордеру на представництво; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу подана до Рівненського апеляційного суду 12.08.2024 року, тобто у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Разом з тим, оцінюючи надані заявником докази та беручи до уваги клопотання сторони позивача про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на оплату правничої допомоги, апеляційний суд приходить до переконання про часткове стягнення витрат на оплату правничої допомоги, понесених відповідачем.

Так, Європейський суд з прав людини основними критеріями судових витрат, що підлягають відшкодуванню, називає їх (а) фактичність, тобто їх реальне підтверджене здійснення, (б) неминучість, тобто відсутність альтернативних шляхів забезпечення такого ж захисту/представництва, і (в) обґрунтованість, тобто пропорційність вчинених дій до наявних завдань та отриманого результату й адекватність оголошеної ціни за виконану роботу. Такий погляд сформовано, зокрема, у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України».

Відповідно до Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних АБ «Анастасія Міньковська» у справі 569/11254/22 вартість окремих виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом складає 50 000 грн.

Не всі заявлені представником відповідача вимоги про стягнення судових витрат на правничу допомогу, на думку апеляційного суду, відповідають критеріям неминучості та обґрунтованості.

Так, у Детальному описі робіт (наданих послуг) та в Акті про підтвердження надання правничої допомоги від 06.08.2024 року зазначено такий вид наданої послуги, як гонорар успіху. Зазначене не є витратами відповідача та не є фактом виконаних робіт або наданих юридичних послуг адвокатом. З огляду на таке, вартість гонорару успіху 30000 гривень, що вказаний у Детальному описі робіт (наданих послуг) та в Акті про підтвердження надання правничої допомоги, не підлягає відшкодуванню позивачем.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Такого висновку дійшов Верховний Суд 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19).

Апеляційний суд приходить до висновку, що є завищеною вартість виконаної роботи адвокатом - підготовка та подача відповіді на відзив(письмових пояснень). У доданих до заяви документах вказано, що на вказану роботу адвокатом витрачено 5 годин та оплачена відповідачем така робота 15 000 гривень. Як видно із матеріалів справи, відповідь на відзив(письмові пояснення) містять три листи друкованого тексту і не є об`ємними. Окрім цього, встановлено, що складений адвокатом такий документ повністю дублює письмові пояснення подані до Рівненського міського суду 28.02.2023 року.

Заявлені представником відповідача вимоги про стягнення судових витрат на правничу допомогу за підготовку та подачу відповіді на відзив не відповідають критеріям неминучості та обґрунтованості. Тому, на думку апеляційного суду, вартість такої послуги має бути відшкодована позивачем у розмірі 5000 гривень.

Отже, при визначенні суми відшкодування апеляційний суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За наведеного, апеляційний суд приходить до переконання про необхідність зменшення розміру відшкодування позивачем витрат, заявлених адвокатом Міньковською Анастасією Володимирівною, до 10 000, 00 грн.

Керуючись ст. 141, 270, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» - адвоката Міньковської Анастасії Володимирівни, про ухвалення додаткового рішення про стягненння витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла», треті особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання правочину та реєстрації права власності недійсними,

- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Гордійчук С. О.,