Справа № 216/3268/24
Провадження № 2/211/2647/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

у відсутність сторін,

розглянувши в місті Кривий Ріг в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК", третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві про захист прав споживачів, -

встановив:

адвокат Мазурик З.Я. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (далі по тексту АТ «ТАСКОМБАНК») та просить суд визнати недійсними кредитний договір № від 23.10.2021 року. В обґрунтування вимог зазначила, що 23.10.2021 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» було укладено кредитний договір № про надання кредитних коштів у сумі 50926,27 грн.

Відповідно до п. 1.1 Кредитних договорів № від 23.10.2021 р., банк надає позичальнику кредити на поточні потреби в сумах 25 621 (двадцять п`ять тисяч шістсот двадцять одна гривня ) 12 коп, 33 717 (тридцять три тисячі сімсот сімнадцять гривень ) 83 коп., 17 080 (сімнадцять тисяч вісімдесят гривень ) 75 коп., 9 205 (дев`ять тисяч двісті п`ять гривень ) 86 коп., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом із процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору.

ОСОБА_1 щомісячно вносилися платежі в рахунок погашення кредитної заборгованості відповідно до графіку погашення, але загальна сума заборгованості не зменшується, а тільки збільшується, станом на квітень 2024 р. становить 79 902,67 грн. Виходячи з наданих виписок сума, яка була сплачена значно перевищує загальну суму, яка була надана ОСОБА_1 по кредитному договору.

Проте, вважає, що Кредитний договір укладений між ОСОБА_1 , та Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» № від 23.10.2021 р. про надання кредитних коштів такими, що порушують її права як споживача, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду та просить суд визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № та покласти обов`язок на АТ «ТАСКОМБАНК» здійснити перерахунок заборгованості враховуючи недійсність кредитного договору.

Ухвалою суду від 20.09.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

13.11.2024 року від представника АТ «ТАСКОМБАНК» Запорожець В.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву. З якого вбачається, що відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову, у зв`язку з його безпідставністю та необгрутованістю.

25.10.2024 представником третьої особи Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві через систему «Електронний суд» до суду скеровано пояснення до позовної заяви. Згідно пояснень вважають що позовні вимоги є обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що 23.10.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № , Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5688980, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 50926,27 грн. строком на 36 місяців з нарахуванням 11,99% річних від суми боргу за договором та 3,19% щомісячних від суми кредиту, реальна річна процентна ставка, % річних склала 94,99%.

Згідно із пунктом 2 Кредитного договору, всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК "ЦФР" редакція від 30.08.2021, які розміщені на сайті ТОВ "ФК "ЦФР" www.kreditmarket.ua та з якими Позичальник ознайомився до укладення цього Договору та до яких Позичальник приєднується підписавши цей Договір.

Позичальник засвідчив, що ознайомлений з умовами кредитного договору, до його укладення і згоден з усіма його умовами. А також, засвідчив, що повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, передбачені ч.2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», ч.4 ст.6, ч. ч. 2,3, ст.9 ЗУ «Про споживче кредитування», та їх зміст, а також про всі інші умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Доказів на спростування факту укладення вказаних фінансових документів та отримання кредитних коштів відповідачем не надано.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини і проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

У частині 1 статті 215 ЦК України законодавець закріпив, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга та третя статті 215 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Разом з тим, згідно зі статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору

Під час розгляду справи позивачем не підтверджено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність змісту оспорюваного Кредитного договору вимогам законодавства. Натомість судом встановлено, що при укладенні оспорюваних фінансових документів, які у сукупності складають єдиний Кредитний договір, сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України «Про захист прав споживачів». Враховуючи, що Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх його істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним й відповідало їхній внутрішній волі, при цьому положення вказаного договору повністю відповідають вимогам законодавства, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд доходить висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

При ухваленні рішення у справі суд приймає до уваги відзив відповідача на позовну заяву, який вважає обґрунтованим.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач при поданні позову до суду звільнений від сплати судового збору, тому з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд вважає за необхідне віднести судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 89, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про визнання договору недійсним відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н. О. Сарат