справа № 462/5557/24
УХВАЛА

25 листопада 2024 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

Представник ТОВ «Львівгаз збут» - Станько М.М. звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу, у якій просить стягнути з боржника ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ на загальну суму 999,66 грн та понесені судові витрати.

Перевіривши матеріали заяви ТОВ «Львівгаз збут» та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За наведеного, наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право, тобто вимоги стягувача не є безспірними, що виключає можливість захисту прав заявника в порядку наказного провадження.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Разом з тим, до розгляду судом зазначеної вище заяви ТОВ «Львівгаз збут» по суті, на адресу суду надійшли письмові заперечення ОСОБА_1 , відповідно до яких вказує, що дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де виникла заборгованість перед заявником, однак за вищевказаною адресою фактично не проживає близько 20 років та наданими заявником житлово-комунальними послугами не користується, договір про постачання газу не укладав. Натомість за вказаною адресою проживають його матір ОСОБА_2 , яка є власником квартири, де виникла заборгованість, а також його молодший брат ОСОБА_3 . Саме з братом ОСОБА_4 укладено договір про постачання газу та всі повідомлення про сплату рахунків адресовані на ім`я ОСОБА_4 . До заперечень долучено копію Договору про надання населенню послуг з газопостачання від 21.10.2013, укладеного із ОСОБА_4 та довідку, видану ТОВ «Львівгаз збут» №797-19354-0824, згідно якої станом на 31.07.2024 за користування природним газом заборгованість за адресою: АДРЕСА_1 за спожитий природний газ відсутня.

Так, вивчивши представлені суду ТОВ «Львівгаз збут» матеріали заяви про видачу судового наказу, встановлено, що в обгрунтування заявлених вимог, заявником, окрім розрахунку заборгованості не долучено жодних належних доказів того, що саме зазначений боржник

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , як і не зазначено, окрім покликання в тексті заяви в частині зазначення даних про боржника на вищевказану адресу, як на адресу його проживання, будь-яких інших беззаперечних доказів, які б обґрунтували факт його дійсного проживання за адресою, де виникла заборгованість та користування послугами, які надає ТОВ «Львівгаз збут».

Вимоги, перелічені у ч. 1 ст. 161 ЦПК, повинні бути документально підтвердженими та безспірними, тобто не може викликати сумнівів ні момент настання права вимоги, ні сума грошових коштів. У наказному провадженні не може розглядатися спір про право.

У даному випадку, наявність заперечень боржника проти вимог стягувача, а також відсутність доказів заявника, які б належним чином обгрунтовували обставини, викладені у заяві про видачу судового наказу, означають наявність між сторонами спору про право, тобто вимоги стягувача не є безспірними, що виключає можливість захисту прав заявника в порядку наказного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу у зв`язку з тим, що подана заява не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Частиною другою статті 166 ЦПК України визначено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного та керуючись статтями 163, 165, 166, 168, 260, 352-355 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Роз`яснити заявнику, що згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах цивільної справи № 462/5557/24.

Суддя Б.М. Гедз