КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/13642/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Писаної Т. О., Гаращенка Д. Р.

при секретарі Мудрак Р. Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Булавінової Юлії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Гончарука В. П.

від 29 квітня 2024 року

у цивільній справі № 755/3248/24 Дніпровського районного суду міста Києва

за скаргою ОСОБА_1 ,

за участі заінтересованих осіб: Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шарової Дар`ї Валеріївни,

стягувач: Акціонерне товариство «Комерційний банк «ВТБ Банк»,

на дії та бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд із вказаною скаргою, в обґрунтування якої вказувала, що 01.06.2012 р. Дніпровський районний суд м. Києва видав виконавчий лист у справі №2604/3257/2012 на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 11.11.2011 р., відповідно до якого було звернено стягнення на майно скаржника ОСОБА_1 , а саме на: автомобіль легковий марки «Mercedes-Benz», модель CL 500, 2002 року випуску, колір - синій, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; легковий автомобіль «Porsche», 2003 року випуску, колір - чорний, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04 жовтня 2012 року відкрито виконавче провадження № 34594639 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

10 жовтня 2017 р. в рамках виконавчого провадження №34594639 була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

13 вересня 2019 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурлою Е. В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 59760517 на підставі виконавчого листа № 2604/3257/2012, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 01 червня 2012 р.

26 листопада 2020 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О. С. винесено постанову про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2019 р. (виконавче провадження № 59760517).

Також 26 листопада 2020 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О. С. була винесена постанова про повернення виконавчого листа № 2604/3257/2012, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, стягувачу без прийняття до виконання.

25 січня 2021 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаровою Д. В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 64026596 на підставі виконавчого листа № 2604/3257/2012, виданого Дніпровським районним судом м. Києва.

Скаржниця вважає, що виконавче провадження № 64026596 від 25 січня 2021 р., відкрите з порушенням строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки з дня видачі виконавчого листа № 2604/3257/2012, виданого 1.06.2012 р. та з врахуванням відкритих виконавчих проваджень по вказаному виконавчому листу минуло більше ніж три роки, а сама оскаржувана постанова була винесена суб`єктом оскарження після спливу 3-х років 2-х місяців та 9 днів, чим порушено вимоги статті 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Про оскаржувану постанову ОСОБА_1 на час її винесення не знала, будь-яких документів від виконавчої служби по місцю її проживання не надходило, про відкрите виконавче провадження № 64026596 ОСОБА_1 дізналася випадково, коли були заблоковані її банківські рахунки та з моменту коли скаржниця дізналася про наявність оскаржуваної постанови вона в 10-й термін звернулася до суду з відповідною скаргою.

Посилаючись на викладене, просила задовольнити скаргу та визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шарової Д.В. неправомірними в частині винесення постанови від 25 січня 2021 року про відкриття виконавчого провадження №64026596, скасувати вказану постанову повернувши виконавчий лист, виданий 1 червня 2012 р. Дніпровським районним судом м. Києва, стягувачу.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 квітня 2024 року скаргу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат Булавінова Ю. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги в повному обсязі.

Апелянт вказує, що виконавчий лист було повернуто на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. Вважає, що в даному випадку новий строк пред`явлення виконавчого листа до виконання відліковувати з дня повернення цього виконавчого документу неможна. Під час наступного пред`явлення виконавчого документу до виконання, постанова про відкриття виконавчого провадження від 13 вересня 2019 року у ВП № 59760517 була скасована постановою головного державного виконавця від 26 листопада 2020 року на підставі абз. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: виконавчий документ повернуто на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З огляду на наведене вважає, що скасування постанови про відкриття виконавчого провадження означає, що вказана постанова не породжує жодних правових наслідків від моменту її прийняття. Тобто, переривання строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, передбачене п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» не наступило.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судове засіданні суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Булавіної Ю. В. через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без її участі, доводи апеляційної скарги підтримала повністю, просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 01.06.2012 р. Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 11.11.2011 р., відповідно до якого було звернено стягнення на майно скаржника ОСОБА_1 , а саме на: легковий автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель CL 500, 2002 року випуску, колір синій, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; легковий автомобіль «Porsche», 2003 року випуску, колір - чорний, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04 жовтня 2012 року відкрито виконавче провадження № 34594639 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

10 жовтня 2017 р. в рамках виконавчого провадження № 34594639 була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Строк наступного пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 2604/3257/2012 становить до 10 жовтня 2020 року.

В подальшому, 13 вересня 2019 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурлою Е. В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 59760517 на підставі виконавчого листа № 2604/3257/2012, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 01 червня 2012 р.

26 листопада 2020 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О. С. винесено постанову про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2019 р. (виконавче провадження № 59760517).

Також 26 листопада 2020 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О. С. була винесено повідомлення про повернення виконавчого листа № 2604/3257/2012, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, стягувачу без прийняття до виконання відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. Строк наступного пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 2604/3257/2012 становить до 26 листопада 2023 року.

25 січня 2021 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаровою Д. В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 64026596 на підставі виконавчого листа № 2604/3257/2012, виданого Дніпровським районним судом м. Києва.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущені, та дійшов висновку про недоведеність і необґрунтованість скарги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом статті 18 вказаного Закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Пунктом 10 ч. 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частинами 1,2 статті 12 даного Закону передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Також частиною 5 даної статті визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Встановлено, що 09 серпня 2019 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурлою В. Е. відповідно до положень п. 10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено повідомлення АТ «ВТБ банк» про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, з підстав пред`явлення його за не підвідомчістю.

26 листопада 2020 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О. С. було винесено повідомлення про повернення виконавчого листа №2604/3257/2012, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 10. ч. 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, та з урахуванням вимог частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», строк наступного пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 2604/3257/2012 становить до 26 листопада 2023 року.

Разом з тим, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2604/3257/2012, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, виконавчою службою була винесена 25 січня 2021 р., тобто в межах процесуального строку, визначеного ч. 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що в разі повернення виконавчого листа з підстав, визначених п.10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», новий строк пред`явлення виконавчого документу до виконання відліковувати з дня повернення цього виконавчого документа неможливо, є помилковими, адже ґрунтуються на довільному тлумаченні положень Закону України «Про виконавче провадження».

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваній ухвалі, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, учасникам справи надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Булавінової Юлії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 листопада 2024 року.

Судді: Є. П. Євграфова

Т. О. Писана

Д. Р. Гаращенко