Провадження № 2/359/99/2024
Справа № 359/3530/21
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області клопотання представника позивача адвоката Мельника Олега Олександровича про призначення посмертної комплексної судово - медичної психолого - психіатричної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог : ОСОБА_3 , державний нотаріус Першої Бориспільської державної нотаріальної контори Кардашевська Марта Володимирівна, державний нотаріус Першої Бориспільської державної нотаріальної контори Бровченко Світлана Олександрівна про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться вищевказана цивільна справа.

Ухвалою суду від 05 травня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

28 квітня 2023 року ухвалою суду у справі закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті з викликом і повідомленням.

Ухвалою суду від 29 березня 2024 року призначено в справі посмертну комплексну судово-медичну психолого-психіатричну експертизу ОСОБА_4 , 1966 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проведення посмертної комплексної судово-медичної психолого-психіатричної експертизи доручено Комунальному некомерційному підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» (08631, Київська область, Фастівський район, смт. Глеваха, вул. Вокзальна, 8).

28 травня 2024 року на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи з повідомленням про неможливість проведення комплексної психолого-психіатричної експертизи.

Ухвалою суду від 30 травня 2024 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 11 год. 40 хв. 10 липня 2024 року.

10 липня 2024 року до суду від представника позивача адвоката Мельника О.О. надійшло клопотання про призначення посмертної комплексної судово - медичної психолого - психіатричної експертизи, яким просить суд призначити та провести посмертну комплексну судово - медичну психолого - психіатричну експертизу ОСОБА_4 , 1966 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На вирішення експертизи поставити наступні питання : Чи міг ОСОБА_4 , 1966 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час складання та посвідчення заповіту від 22 травня 2020 року з урахуванням стану його здоров`я, віку та перебігу захворювань правильно розуміти та усвідомлювати значення своїх дій, їх наслідки та керувати ними? Чи міг ОСОБА_4 , року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час складання та посвідчення заповіту від 22 травня 2020 року з урахуванням стану його здоров`я та встановленого діагнозу самостійно прочитати заповіт, усвідомити зміст даного документу та підписати його? Чи мали істотний вплив захворювання, якими страждав померлий ОСОБА_4 на час посвідчення заповіту 22 травня 2020 року, на його здатність усвідомлення значення своїх дій та керувати ними? Чи мали істотний вплив захворювання, якими страждав померлий ОСОБА_4 на час посвідчення заповіту 22 травня 2020 року на психологічний і емоційний стан? Якщо так, то чи міг такий стан померлого вплинути на правильність сприйняття ним фактів, що мають значення для укладення правочину? Чи мала місце медикаментозна дія ліків, які були призначені та приймались померлим ОСОБА_4 під час стаціонарного та амбулаторного лікування у період з 2005 року по 2020 рік на його психічний стан? Чи могли ці медичні препарати впливати на психологічний і емоційний стан померлого у вказаний період? Який загальний стан психіки був у померлого ОСОБА_4 у період 2020 року? Проведення посмертної комплексної судово-медичної психолого-психіатричної експертизи доручити Державній установі «Інститут судової психіатриї МОЗ України», за адресою : 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 103-А.

Клопотання обґрунтовано тим, що виходячи з фактичних обставин справи, які підтверджуються належними та допустимими доказами, загальний стан здоров`я ОСОБА_4 на час вчинення нотаріальної дії, його волевиявлення щодо складення оспорюваного заповіту від 22 травня 2020 року не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.Зазначене підтверджується письмовими доказами. Так з медичної документації померлого слідує, що ОСОБА_4 мав діагнози : хронічний гепатит з переходом в цироз печінки алкогольного генезу, токсична енцефалопатія, епілепсія з частими приступами. Також, померлий перебував на «Д» обліку у сімейного лікаря та перебував на обліку у лікаря - нарколога з 2006 року з діагнозом - синдром залежності від алкоголю. Для встановлення стану ОСОБА_4 саме в момент підписання оспорюваного заповіту виникла необхідність призначити комплексну посмертну судово-медичну психолого - психіатричну експертизу з метою встановлення його дійсного психічного стану та здатності вільно висловлювати свою волю в момент скоєння правочину.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явились, натомість представника позивача адвоката Мельника О.О. надійшла заява, в якій просив розгляд справи 10.07.2024 року проводити у його відсутність, клопотання про призначення експертизи підтримує. Від представника відповідача адвоката Луценко І.О. надійшла заява, в якій просив суд судове засідання від 10.07.2024 року провести без його участі, у вирішенні питання позивача про проведення експертизи покладається на думку суду.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Суд, дослідивши подані заяви та клопотання представника позивача, а також матеріали справи, прийшов наступного висновку.

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

За змістом ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У статті 215 ЦК України вказано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1, 3, 5 та 6 статті 203 цього кодексу.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

За вимогами ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Для визначення наявності стану, в якому громадянин не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.) на момент укладення угоди, суд призначає судово - психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину необхідно робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи могла в конкретний момент вчинення правочину особа розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Отже, для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України: від 29 лютого 2012 року № 6-9цс12, від 28 вересня 2016 року № 6-1531цс16, та постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року № 61-5896св18, від 18.09.2019 року у справі № 520/1175/16-ц.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі зокрема, висновків експертів.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.

Згідно ч. 4, 5 ст. 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Відповідно ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

За змістом п. 5, ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи, зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Враховуючи, що у справі виникла необхідність у з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, суд вважає за необхідне клопотання представника позивача задовольнити.

Проведення зазначеної експертизи слід доручити експертамДержавній установі «Інститут судової психіатриї МОЗ України». Експертів слід попередити про кримінальну відповідальність передбачену ст. 384, 385 КК України. Матеріали цивільної справи № 359/3530/21 направити Державній установі «Інститут судової психіатриї МОЗ України», за адресою : 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 103-А.

Оплату проведення експертизи слід покласти на позивача ОСОБА_1 .

Слід також роз`яснити сторонам наслідки ухилення від проведення експертизи, визначені у ст. 109 ЦПК України.

Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у справі слід зупинити відповідно вимог ст. 252 ЦПК України до закінчення проведення експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76, 78, 103, 104, 109, 258 -261, 353, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Клопотання представника позивача адвоката Мельника Олега Олександровича про призначення посмертної комплексної судово-медичної психолого-психіатричної експертизи - задовольнити.

Призначити в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог : ОСОБА_3 , державний нотаріус Першої Бориспільської державної нотаріальної контори Кардашевська Марта Володимирівна, державний нотаріус Першої Бориспільської державної нотаріальної контори Бровченко Світлана Олександрівна про визнання заповіту недійсним, - посмертну комплексну судово-медичну психолого-психіатричну експертизу ОСОБА_4 , 1966 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На вирішення експертизи поставити наступні питання :

-Чи міг ОСОБА_4 , 1966 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час складання та посвідчення заповіту від 22 травня 2020 року з урахуванням стану його здоров`я, віку та перебігу захворювань правильно розуміти та усвідомлювати значення своїх дій, їх наслідки та керувати ними?

-Чи міг ОСОБА_4 , року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час складання та посвідчення заповіту від 22 травня 2020 року з урахуванням стану його здоров`я та встановленого діагнозу самостійно прочитати заповіт, усвідомити зміст даного документу та підписати його?

-Чи мали істотний вплив захворювання, якими страждав померлий ОСОБА_4 на час посвідчення заповіту 22 травня 2020 року, на його здатність усвідомлення значення своїх дій та керувати ними?

-Чи мали істотний вплив захворювання, якими страждав померлий ОСОБА_4 на час посвідчення заповіту 22 травня 2020 року на психологічний і емоційний стан? Якщо так, то чи міг такий стан померлого вплинути на правильність сприйняття ним фактів, що мають значення для укладення правочину?

-Чи мала місце медикаментозна дія ліків, які були призначені та приймались померлим ОСОБА_4 під час стаціонарного та амбулаторного лікування у період з 2005 року по 2020 рік на його психічний стан?

-Чи могли ці медичні препарати впливати на психологічний і емоційний стан померлого у вказаний період?

-Який загальний стан психіки був у померлого ОСОБА_4 у період 2020 року?

Проведення посмертної комплексної судово-медичної психолого-психіатричної експертизи доручити Державній установі «Інститут судової психіатриї МОЗ України», за адресою : 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 103-А.

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Для проведення посмертної комплексної судово-медичної психолого-психіатричної експертизи цивільну справу № 359/3530/21 передати Державній установі «Інститут судової психіатриї МОЗ України», за адресою : 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 103-А.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог : ОСОБА_3 , державний нотаріус Першої Бориспільської державної нотаріальної контори Кардашевська Марта Володимирівна, державний нотаріус Першої Бориспільської державної нотаріальної контори Бровченко Світлана Олександрівна про визнання заповіту недійсним на період експертного дослідження, - зупинити.

Обов`язок з оплати проведення Державною установою «Інститут судової психіатриї МОЗ України» посмертної комплексної судово-медичної психолого-психіатричної експертизи покласти на позивача - ОСОБА_1 .

На ухвалу суду в частині зупинення провадження по справі може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду в частині призначення експертизи є остаточною та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Яковлєва