Справа № 523/8670/24
Провадження №2/523/4192/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 523/8670/24 за позовом представника позивачів ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Обґрунтовуючи вимоги поданого позову вказує на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У ніч з 14.01.2024 року на 15.01.2024 року відбулося залиття належної позивачу квартири з житлової квартири АДРЕСА_2 . Співвласниками квартири, з якої відбулося залиття є відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Так, для встановлення причин та обсягів шкоди, завданої залиттям КП «ЖКС «Пересипський» було утворено комісію у складі: в.о. начальника дільниці № 1 КП «ЖКС «Пересипський» ОСОБА_6 , майстра ОСОБА_7 , слюсаря сантехніка ОСОБА_8 .

За результатами обстеження факту залиття квартири позивача комісією було складено Акт про затоплення від 15.01.2024 року, яким встановлено, що затоплення виникло у ніч з 14.01.2024 року по 15.01.2024 року через сусідів зверху з кватири № 65. У результаті першочергового огляду квартири АДРЕСА_3 після затоплення, що на стелі та стінах ванної кімнати є мокрі сліди затоплення розміром 2 кв.м. х 2 кв.м.; в одній кімнаті є мокрі набухання стін розміром 2 кв.м. х 3 кв.м.; наявні мокрі сліди затоплення у вітальній кімнаті розміром 0,3 кв.м. х 1 кв.м., пошкоджений косметичний ремонт (штукатурка). Багаторазове затоплення виникало через несправну роботу системи внутрішньо квартирної зливної каналізації під час підключення зливу води пральної машини, та прорива труби у ванній кімнаті до бойлера. Несправність була усунена співробітниками дільниці №1.

Згідно Висновку експертного дослідження № 695 від 27.03.2024 року по визначенню розміру завданої матеріальної шкоди та вартості ремонтно будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , вартість ремонтно будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення порушень унаслідок залиття квартири складає 54794,00 грн.

Враховуючи той факт, що залиття належної позивачам житлової квартири сталося з вини відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , представник позивачів зазначає про те, що позивачам було заподіяно моральну шкоду, яку вони оцінюють у розмірі 5000,00 грн. Представник позивача зазначає, що моральна шкода у визначеній грошовій сумі є еквівалентною характеру і ступеню моральних страждань позивачів та ступеню провини відповідачів у настанні негативних наслідків, які настали через халатне ставлення відповідачів до санітарно технічного обладнання у їх квартирі, несвоєчасне обслуговування такого обладнання, через що відбулось залиття квартири позивачів.

У зв`язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_9 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 54794,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000грн., а також понесені стороною позивача судові витрати.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 30.05.2024 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін.

Представник позивачів ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_9 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 54794,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5000грн., а також понесені стороною позивача судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання повторно не з`явилася, сповіщалася судом про час та місце слухання справи, із будь якими заявами чи клопотаннями до суду не зверталася, відзив у визначений судом строк не подала.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти обставин, викладених в позовній заяві не заперечив та дійсно підтвердив той факт, що житлова квартира позивачів була пошкоджена внаслідок залиття з житлової квартири відповідачів. Однак, відповідач неодноразово пропонував відшкодувати заподіяну шкоду, зокрема, ним було запропоновано відшкодування у грошовому розмірі у сумі 1000,00 дол. США, проте позивачі відмовилися від такого відшкодування. Саме у вказаному розмірі відповідач і визнав позовній вимоги в частині відшкодування майнової шкоди, у задоволенні моральної шкоди просив відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 у рівних частках, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Свідоцтва про право власності на житло від 16.07.1997 року, виданого Управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів.

Суд зазначає, що вказане вище Свідоцтво про право власності на житло було видано ОСОБА_10 та ОСОБА_4 .

У подальшому, позивачка ОСОБА_10 уклала шлюб із гр. ОСОБА_11 , після чого змінила прізвище з дошлюбного « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 ».

Даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи копією Довідки № 249 від 23.06.2005 року та Свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 22.12.1999 року.

По справі встановлено, що у ніч з 14.01.2024 року по 15.01.2024 року відбулося залиття квартири позивачів за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами обстеження факту залиття квартири позивачів комісією було складено Акт про затоплення, яким встановлено, що затоплення квартири відбулося через сусідів зверху з кватири № 65. У результаті першочергового огляду квартири АДРЕСА_3 після затоплення, що на стелі та стінах ванної кімнати є мокрі сліди затоплення розміром 2 кв.м. х 2 кв.м.; в одній кімнаті є мокрі набухання стін розміром 2 кв.м. х 3 кв.м.; наявні мокрі сліди затоплення у вітальній кімнаті розміром 0,3 кв.м. х 1 кв.м., пошкоджений косметичний ремонт (штукатурка). Багаторазове затоплення виникало через несправну роботу системи внутрішньо квартирної зливної каналізації під час підключення зливу води пральної машини, та прорива труби у ванній кімнаті до бойлера. Несправність була усунена співробітниками дільниці №1.

Судом встановлено, що житлова квартира за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві спільної часткової власності у частках по 1/2 належить відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 379396588 від 21.05.2024 року.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

І. Оцінка суду щодо встановлення вини відповідачів у залитті квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суд виходить із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Даний висновок зроблено КЦС ВС у постанові від 13.11.2019 року у рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно приписів ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено.

З наявного в матеріалах справи Акту про затоплення від 15.01.2024 року вбачається, що такий акт було складено КП «ЖКС «Пересипський» у складі комісії: в.о. начальника дільниці № 1 КП «ЖКС «Пересипський» ОСОБА_6 , майстра ОСОБА_7 , слюсаря сантехніка ОСОБА_8 .

За результатами обстеження факту залиття квартири, співвласниками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , комісією було встановлено, що залиття житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 відбулося через сусідів зверху з кватири № 65. У результаті першочергового огляду квартири АДРЕСА_3 після затоплення, що на стелі та стінах ванної кімнати є мокрі сліди затоплення розміром 2 кв.м. х 2 кв.м.; в одній кімнаті є мокрі набухання стін розміром 2 кв.м. х 3 кв.м.; наявні мокрі сліди затоплення у вітальній кімнаті розміром 0,3 кв.м. х 1 кв.м., пошкоджений косметичний ремонт (штукатурка). Багаторазове затоплення виникало через несправну роботу системи внутрішньо квартирної зливної каналізації під час підключення зливу води пральної машини, та прорива труби у ванній кімнаті до бойлера. Несправність була усунена співробітниками дільниці №1.

Тобто наданий стороною позивача акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачами не спростовані.

Окрім того, факт належності та достатності акту залиття як доказу підтвердження вини відповідача внаслідок залиття також встановлено у постанові КЦС ВС від 11.12.2018 року у справі № 759/4781/16-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про доведеність того факту, що залиття житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 відбулося з вини власників житлової квартири за адресою: АДРЕСА_4 , а саме відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

ІІ. Висновок суду щодо розміру заподіяної шкоди внаслідок залиття квартири.

Позивачі вказують на те, що внаслідок залиття квартири вартість ремонтно будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкодження квартири позивачів складає 54794,00 грн.

Так, позивачем в обґрунтування розміру заподіяної шкоди до матеріалів справи було додано Висновок експертного дослідження № 695 від 27.03.2024 року по визначенню розміру завданої матеріальної шкоди та вартості ремонтно будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що вартість ремонтно будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення порушень унаслідок залиття квартири складає 54794,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Даний Висновок експертного дослідження № 695 від 27.03.2024 року було проведено суб`єктом судовим експертом ОСОБА_14 .

Однак, в той же час суд зазначає, що вказаним Висновком експертного дослідження № 695 від 27.03.2024 року визначено, що розмір завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , становить 47725,00 грн.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, враховуючи наведені висновки судових експертиз та складені акти про залиття, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та необхідності відшкодування позивачу завданих з вини відповідача збитків.

Статтею 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Разом із тим, збитки у вигляді податку на додану вартість виникають виключно при здійсненні ремонтних робіт платником зазначеного податку. При виконанні ремонтних робіт особою, що не є платником ПДВ, збиток у вигляді ПДВ не виникає і тому не може автоматично включатися до складу витрат, пов`язаних із ремонтом, а відтак і до розміру матеріальної шкоди.

Суд констатує, що в судовому засіданні на запитання суду чи було позивачами здійснено ремонт у квартирі після залиття, представник позивача повідомив, що він не володіє даною інформацією.

З огляду на вищевикладене, а також беручи до уваги те, що стороною позивача суду не надано доказів укладення договору на виконання ремонтних робіт з особою, яка є платником ПДВ, а тому у суду відсутні підстави для стягнення з відповідачів вартості ремонтно будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення порушень унаслідок залиття квартири з урахуванням ПДВ у розмірі 54794,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, судом приймається Висновок експертного дослідження № 695 від 27.03.2024 року як належний доказ в підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири, та зазначає, що сума, яка підлягає стягненню з відповідачів в якості відшкодування шкоди у загальному розмірі складає саме 47725,00 грн., що пропорційно на кожного співвласника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 становить у сумі 23862,50 грн.

В той же час, суд вважає за необхідним констатувати, що відповідачами не було спростовано жодним належним та допустимим доказом їх вини у залитті квартири, співвласниками якої є позивачі, не надано інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди чи спростування заявленої ним суми, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Судом встановлено, що за складення вказаного вище Висновку експертного дослідження позивачкою ОСОБА_3 було сплачено 7000,00 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи Рахунком № 0009 від 18.03.2024 року та Квитанцією про оплату TS211867 від 18.03.2024 року.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь кожного позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сума у розмірі 23862,50 грн., що в загальному складає 47725,00 грн. у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, внаслідок залиття квартири.

ІІІ. Висновок суду щодо заявленої позивачем позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди, зазначений у позовній заяві, вимогам розумності та справедливості не відповідає.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд погоджується з доводами позивачів, що внаслідок залиття квартири, належної позивачам на праві спільної власності, вони зазнали душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачів щодо них, перенесли емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили гармонійні адаптовані умови їх життєдіяльності, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від них додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль.

При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачів, то суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які вони зазнали в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Однак, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена позивачами моральна шкода в розмірі 5000 грн. є надмірною, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню в частині розміру моральної у сумі 2000 грн. на кожного позивача.

З огляджу на вищевикладене, суд приходить до переконання, що в сукупності всіх зібраних доказів позивачами доведено наявність та розмір завданої їм шкоди в частині 47725,00 грн. в результаті залиття належної їм на праві спільної власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 , протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

А тому, суд доходить висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню в частині солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь кожного позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сума у розмірі 23862,50 грн., що в загальному складає 47725,00 грн. у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, внаслідок залиття квартири, а також заподіяної моральної шкоди в розмірі 2000 грн. на кожного позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у пропорційних частинах.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 280 282, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 23, 319, 322, 1166, 1192 ЦК України, ст. 151 ЖК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивачів ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , майнову шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири в розмірі 23862 /двадцять три тисячі вісімсот шістдесят два/ грн. 50 коп. та моральну шкоду в розмірі 2000/дві тисячі/грн.

Стягнути солідарно із ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , майнову шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири в розмірі 23862 /двадцять три тисячі вісімсот шістдесят два/ грн. 50 коп. та моральну шкоду в розмірі 2000/дві тисячі/грн.

Стягнути із ОСОБА_5 на корить ОСОБА_3 частину сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на корить ОСОБА_3 частину сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканка: АДРЕСА_5 .

Позивач: ОСОБА_4 , дата народження суду невідома, РНОКПП НОМЕР_3 , мешканка: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП суду невідомий, мешканка: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП суду невідомий, мешканець: АДРЕСА_6 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку з тим, що головуюча суддя у період з 18.11.2024 року по 22.11 2024 року перебувала у відрядженні у зв`язку із навчанням, повний текст рішення суду складено 26 листопада 2024 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер