РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/2363/24

18 листопада 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 22.11.2008 зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що цього ж числа складено відповідний актовий запис № 231.

За час шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час є неповнолітніми та проживають разом з позивачкою.

З часом подружнє життя між сторонами не склалось. Тому рішенням Надвірнянського районного суду від 20.07.2022 шлюб між сторонами розірвано.

На даний час неповнолітні діти проживають разом з позивачкою у будинку її батьків за адресою АДРЕСА_1 . Позивачка постійної роботи не має, інколи підробляє по тимчасових заробітках, тому не взвозі самостійно утримувати неповнолітніх дітей.

Відповідач після розірвання шлюбу фактино самоусунувся від виховання та утримання неповнолітніх дітей, а тому всі витрати щодо утримання дітей позивачка змушена нести самостійно.

Відповідач є фізично здоровою людиною, має можливість працювати, як відомо позивачці інших утриманців не має, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

У зв`язку із наведеним сторона позивача вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, у розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

Стислий виклад позицій сторін:

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала повністю з підстав, зазначених в позові. Просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дииною повноліття. Також просила стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу. Не заперечила проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, телефонограмою, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.09.2024 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 22.11.20008 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.07.2022 (а.с. 4-5).

За час шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка надий час є неповнолітньою, та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на даний час є малолітнім, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 19.11.2009, та серії НОМЕР_2 від 28.03.2014 (а.с. 6-7).

Як вбачається з копії акту обстеження № 128 від 20.09.2024, складеного старостою Гвіздського старостинського округу, позивач ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Заявниця ОСОБА_2 розлучена, з батьком дітей не проживає, спільного господарства не веде, житловим будинком та земельною ділянкою не володіє, підприємницькою діяльністю не займається, проживає разом з дітьми у будинку батьків. Сім`я потребує матеріальної допомоги (а.с. 8).

Відомості про працевлаштування, задекларовані в Україні доходи/видати, належне на праві власності рухоме/нерухоме майно позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 , станом на час розгляду справи в матеріалах справи відсутні.

Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача, неповнолітні діти від шлюбу перебувають на утриманні позивача. Матеріальний стан позивача не дає можливості в повному обсязі забезпечувати повноцінний та всебічний розвиток дітей. Відповідач добровільно кошти на утримання неповнолітніх дітей не надає.

Відповідач є особою працездатного віку. Також суду не надано доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача чи наявності в нього інших утриманців. Тому відповідач може надавати кошти на утримання неповнолітніх дітей.

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України).

Пред`явлення до суду даного позову про стягнення аліментів вказує на те, що сторони, як батьки дітей, не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати дітей. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживають неповнолітні діти, відтак право вибору способу стягнення аліментів належить саме ОСОБА_2 , вимоги заявлено у присудженні аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, за рішенням суду кошти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , підлягають присудженню у твердій грошовій сумі з батька ОСОБА_3 .

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначено статтею 182 СК України. Частиною 2 даної норми матеріального права передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Вказаний розмір є мінімальною межею. Максимальна межа не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків.

Виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків утримувати дітей, встановленого факту проживання дітей з матір`ю, зі встановлених по справі обставин щодо неповнолітнього та малолітнього віку та стану здоров`я дітей, матеріального стану позивача (яка офіційно не працює), вартості життя та необхідності здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дітей, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріального становища та стану здоров`я платника аліментів (який є особою працездатного віку, відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача та наявності в нього на утриманні інших осіб), суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовільнити частково, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 3500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Даний розмір аліментів є більшим законодавчо гарантованого розміру аліментів на дитину, що з урахуванням рівного обов`язку батьків по утриманню своїх дітей, який передбачає й участь матері в утриманні дитини у такому ж розмірі, забезпечить необхідний та достатній гармонійний розвиток дітей.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Як встановлено судом, правнича допомога надавалась позивачу ОСОБА_2 адвокатом Голіней Л.Д. на підставі договору про надання правничої допомоги № 89 від 26.09.2024, та ордера про надання правничої допомоги серії АТ № 1080943 від 27.09.2024 (а.с. 9-11).

Згідно п. 4.1 договору про надання правничої допомоги, юридичну допомогу, що надається адвокатом, клієнт оплачує у гривнях та визначається у фіксованій сумі, що становить 4000,00 грн. у справі про стягнення аліментів.

Таким чином даний розмір витрат на правничу допомогу погоджений сторонами.

Згідно квитанції № 0881 серії АЕ від 27.09.2024, за надання правової допомоги адвокатом Голіней Л.Д. позивачем ОСОБА_2 сплачено 4000,00 грн. (а.с. 12).

Дослідивши надані докази на підтвердження витрати на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачені витрати за надання професійної правничої допомоги, які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, яка була змушена звернутись за професійною допомогою адвоката, в розмірі 4000 грн. Вказаний розмір витрат на правничу допомогу відповідає критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру.

Крім того позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір за задоволення вимоги про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в користь держави.

Висновки суду:

Враховуючи вище викладене суд дійшов висновку, що позов необхідно задовільнити частково та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Враховуючи положення ст. 191 СК України, стягнення аліментів необхідно розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 27.09.2024.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`зку із задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача, та 1211 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 8, 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 137, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282, 289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини задовільнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 27.09.2024.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 4000 грн. 00 коп. (чотири тисячі гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача (ГУДКСУ) Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106, Найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України)) 1211 грн. 20 коп. (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 22.11.2024.

Суддя Міськевич О.Я.