Провадження № 2/522/5187/24
Справа № 522/8722/24
25 листопада 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання Єрганінової К.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Позивач в особі представника ОСОБА_3 31.05.2024 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 та просить:
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП 06.01.2024, яка складає 53 229,40 грн;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 55 000 грн;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.01.2024 приблизно о 18:52 год у м.Одесі на перехресті вул. Генерала Петрова та вул. Радісної ОСОБА_2 керуючи автомобілем Hyundai Sonata, державний номер НОМЕР_1 , при повороті ліворуч не надав перевагу у русі автомобілю Volkswagen Touran, державний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку та скоїв з ним зіткнення. Автомобіль Volkswagen Touran належить позивачу. Відповідача визнано винним у порушенні правил дорожнього руху та вчиненні ДТП. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 107 229,40 грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Hyundai Sonata, державний номер НОМЕР_1 , застрахована у ПрАТ «СК «Інтер-Поліс». 09.04.2024 ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» погодила суму страхового відшкодування у розмірі 54 000 грн. Відповідач в досудовому порядку відмовився відшкодувати різницю витрат на ремонт у розмірі 53 229,40 грн. Моральну шкоду мотивує відкладенням справ, які передбачали пересування автомобілем, стресом, який викликав проблеми зі здоров`ям та емоційними стражданнями.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.06.2024 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 16.07.2024.
У зв`язку з відключенням подачі електроенергії до приміщення суду, розгляд справи у судовому засіданні 16.07.2024 було відкладено до 21.08.2024.
У судовому засіданні ОСОБА_1 просив відкласти розгляд справи у зв`язку з необхідністю залучення адвоката, клопотання було задоволено, розгляд справи відкладено до 07.10.2024.
У судовому засіданні 07.10.2024 витребувано від ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» оригінал матеріалів щодо оцінки транспортного засобу позивача. Розгляд справи відкладено до 19.11.2024.
У судове засідання 19.11.2024 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 звернувся 19.11.2024 до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який повідомлявся про дату, час і місце судового засідання належним чином, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку.
Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 25 листопада 2024 року.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, на підставі наступного.
Судом встановлено, що 06 січня 2024 року приблизно о 18:52 год у м.Одесі на перехресті вул. Генерала Петрова та вул. Радісної на неврегульованому перехресті ОСОБА_2 керуючи автомобілем Hyundai Sonata, державний номер НОМЕР_1 , при повороті ліворуч не надав перевагу у русі автомобілю Volkswagen Touran, державний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку та скоїв з ним зіткнення. Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 06.02.2024 у справі №521/995/24 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.12).
Згідно рахунку ФОП ОСОБА_4 від 22.01.2024, оцінила вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Touran, державний номер НОМЕР_2 , у розмірі 107 721,52 грн (а.с.14).
Позивач просить стягнути різницю між вартістю фактичного виконаного ремонту у розмірі 107 721,52 грн, тобто відповідно до рахунку та акту від 30.04.2024 ФОП ОСОБА_4 та здійсненою виплатою страховою компанією у розмірі 54 000 грн.
Суд приймає до уваги акт приймання-передачі від 30.04.2024, який відповідає рахунку, також враховуючи, що такий акт містить середню ціну між іншими двома рахунками.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України Про страхування, цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту безпосередній винуватець.
Окрім цього, Верховний Суд у своїй постанові від 22.01.2019 року у справі №676/518/17 доходить наступного висновку, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Таким чином, у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачу різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням, що у даному випадку становить 53 229,40 грн.
Тому, позовні вимоги в частині стягнення різниці між фактичною вартість ремонту та страховою виплатою у розмірі 53 229,40 грн підлягають задоволенню.
Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.
На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України).
За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.
Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.
Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.
При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.
Зміна ритму життя, спричинена пошкодженням автомобіля, хвилювання за відновлення своїх прав та психологічна напруга після ДТП дійсно мають місце, однак, в квітні 2024 року позивач підписав акт приймання-передачі виконаних робіт щодо відновлення автомобіля, тобто відновлення автомобіля відбулося за декілька місяців після ДТП, а тому, моральна шкода у розмірі 55 000 грн є не співмірною, на переконання суду стягненню підлягає моральна шкода у розмірі 10 000 грн.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до змісту ч.1 та п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
11 квітня 2024 року ОСОБА_1 уклав з Адвокатським об`єднанням «Захист» договір №23/1 про надання правничої (правової) допомоги (а.с.6-8).
16.04.2024 ОСОБА_1 оплатив на рахунок АО «Захист» відповідно до договору №21/1 від 11.04.2024 суму у розмірі 7 000 грн (а.с.9).
Згідно акту виконаних робіт за договором від 03.05.2024, вартість правової допомоги становить 10 000 грн та складається з підготовки претензії до відповідача у розмірі 3 000 грн та підготовки позову у розмірі 7 000 грн (а.с.10).
Претензію до ОСОБА_2 складення якої було оцінено адвокатським об`єднанням у 3 000 грн навіть не додано до позову.
Позовна заява є досить типовою та разом з додатками займає 16 аркушів.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Позивачем заявлено позовні вимоги на загальну суму 108 229,40 грн, тоді як стягненню підлягають грошові кошти у загальному розмірі 63 229,40 грн (53 229,40 грн різниця вартості ремонту та страховою виплатою + 10 000 грн моральної шкоди), тобто позовні вимоги задоволенні на 58,42%, тому судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог становлять 5 842,16 грн.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Також, чинним законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе стягнути розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 500 грн. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.
На підставі посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, тому вартість судового збору у розмірі 1 211,20 грн (мінімальний судовий збір за вимоги майнового характеру) слід покласти на відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) різницю вартості відновлювального ремонту та страхової виплати у розмірі 53 229 (п`ятдесят три тисячі двісті двадцять дев`ять) гривень 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 25 листопада 2024 року.
Суддя: В.Я. Бондар