Провадження № 22-ц/812/1149/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 листопада 2024 року м. Миколаїв

справа № 487/1065/24

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 20 травня 2024 року під головуванням судді Лагоди А.А., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позивач зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Протягом 2021 року нею у вказаній квартирі було зроблено капітальний ремонт. 27 листопада 2023 року близько 12 год 20 хв. сталося залиття її квартири гарячою водою, через несправність на системі водопостачання у квартири АДРЕСА_2 , розташованої поверхом вище, що належить на праві власності ОСОБА_2 . Проведеним 28 листопада 2023 року комісією TOB «НИКОЛАЕВДОМСЕРВИС» обстеженням квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 було встановлено, що внаслідок цього затоплення у квартирі АДРЕСА_3 були пошкоджені у кімнатах натяжні стелі, шпалери, ламінатне покриття підлоги, дверні пройми із дверми, підвіконня, на балконі спостерігаються сліди затоплення, волога підлога та стіни, у коридорі на стелі (гіпсокартон) виявлено тріщину. Також у квартирі зникло електропостачання. Комісією було встановлено, що затоплення квартири АДРЕСА_3 виникло внаслідок пориву спускового крану на приладі опалення (батареї) у квартирі АДРЕСА_2 , мешканців верхнього поверху.

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 28.12.2023 року №125-096 вартість ремонтно-будівельних робіт для усунення заподіяної матеріальної шкоди по ліквідації залиття квартири АДРЕСА_4 складає 441 422 грн.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 441 422 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири. Крім того, просила стягнути з відповідачки на свою користь 50 000 грн. моральної шкоди, яка полягає у зазнанні нею сильного емоційного напруження у зв`язку із пошкодженням квартири, в якій нещодавно був виконаний ремонт, що потягло за собою в сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили гармонійні адаптовані умови її життєдіяльності, порушення душевної рівноваги, оскільки відновлення нормального стану квартири вимагає значних матеріальних витрат а також часу і зусиль. Приміщення квартири не могло використовуватись для проживання, оскільки всі стіни, підлога, меблі та частково побутова техніка зіпсовані.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позову. Зазначала, що акт від 28 листопада 2023 року про комісійне обстеження квартир є неналежним доказом, а тому висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 28.12.2023 року, який ґрунтується на вказаному також є недопустимим доказом. Також зазначила, що до позовної заяви ОСОБА_1 не додано жодного доказу на підтвердження того, що їй було завдано моральну шкоду та не зазначено у чому саме вона виражена, з яких міркувань вона виходила обраховуючи її в розмірі 50 000 грн. А тому позивачем не доведено факт спричинення їй матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири.

У відповіді на відзив представник ОСОБА_1 адвокат Голубенко Д.К. - зазначав, що складений комісією ТОВ «НИКОЛАЕВКОМДОМСЕРВИС» акт комісійного обстеження квартири в повній мірі відповідає формі акту, встановленої Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій. Звертає увагу, що комісією ТОВ «НИКОЛАЕВКОМДОМСЕРВИС» 28.12.2023 року також було складено акт про обстеження квартири відповідачки. Проте будь-яких заперечень ані з приводу складання акту, ані з приводу викладених в ньому обставин відповідачкою не надано. Отже відповідачкою не доведено належними і допустимими доказами, що матеріальна шкода, завдана в результаті залиття квартири позивачки, спричинена не з її вини.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 441 422 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 7000 грн. компенсації моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 151 грн судових витрат. В іншій частині вимог відмовлено.

Суд виходив із доведеності позивачкою розміру майнової шкоди, спричиненої внаслідок залиття квартири, та наявності підстав для її стягнення. Частково задовольняючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вважав недоведеним спричення позивачці такої шкоди у розмірі 50 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апелянт зазначала, що позивач залучив до справи неналежного відповідача, оскільки належним відповідачем є ТОВ «НИКОЛАЕВКОМДОМСЕРВИС», на балансі якого перебуває будинок за адресою: АДРЕСА_5 , а тому завдана позивачці шкода повинна бути стягнута з них. Також вважає, що судом не надано належної оцінки доказам. Зазначала, що акт від 28 листопада 2023 року про комісійне обстеження квартир є неналежним доказом, оскільки складений неповноважною комісією, за її відсутності та його зміст не відповідає вимогам, викладеним у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76. З вказаним актом вона не була ознайомлена та в ньому відсутні посилання на те, на чому ґрунтувалися висновки комісії про причини залиття та винних осіб, а також висновки і рекомендації щодо дій, які слід вчинити винній особі, з метою недопущення подібних випадків в майбутньому. Крім того на підтвердження обставин зазначених у акті відсутня будь-яка фото або відеофіксація щожо того, що стало причиною залиття квартири. Складання акту з порушенням вимог законодавства є однією з підстав для відмови у задоволенні позову, що підтверджується висновками Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 2-1974/11, від 10.05.2018 року у справі № 465/2120/14-ц, від 22.05.2019 року у справі № 640/8205/17, від 25.11.2020 року у справі № 344/11147/17. Також апелянт вважає неналежним доказом висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 28.12.2023 року, оскільки він ґрунтується на акті, який є недопустимим доказом, експертом самостійно не проведено дослідження причини залиття, не проведено обстеження її квартири. Також вся кошторисна інформація включає капітальний ремонт, в тому числі інших кімнат, які не вказані в акті комісійного обстеження від 28.11.2023 року. Даний висновок було проведено поза межами судового розгляду та всупереч ст. 102 ЦПК України експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. За відсутності у матеріалах справи доказів того, що ремонтні роботи у квартирі позивача виконані платником податку на додану вартість, позивач безпідставно просить стягнути суд розмір відшкодування майнової шкоди, який включає також розмір податку на додану вартість. Крім того, як вказала ОСОБА_2 , матеріали справи не містять належних та допустимих доказів неправомірних дій щодо залиття квартири саме нею та з її вини, а як наслідок відсутній безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями та шкодою, тому відсутні правові підстави для відшкодування майнової шкоди. Також на думку відповідачки, не підлягає відшкодуванню і моральна шкода, оскільки до позовної заяви ОСОБА_1 не додано жодного доказу на підтвердження того, що їй було завдано моральну шкоду та не зазначено у чому саме вона виражена, з яких міркувань вона виходила обраховуючи її в розмірі 50 000 грн.

Позивач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник відповідачки адвокат Коваль В.І. - підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Представник позивачки - адвокат Голубенко Д.К. - просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивачці ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грудницькою І.М. за №943, належить квартира АДРЕСА_4 .

Також судом встановлено, що згідно інформації КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» Миколаївської міської ради від 29.01.2024 року №2-619, станом на 28.12.2012 року, відповідно до паперових носіїв реєстраційної справи, право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_6 , зареєстровано за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в цілому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.08.1997 виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстровано КП ММБТІ 31.10.1997 року, реєстр. №16467. Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.01.2024 року частини кв. АДРЕСА_7 належить відповідачці ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 5-440, виданого 10.08.2017 року Третьою миколаївською державною нотаріальної конторою Миколаївської області.

Згідно акту про наслідки залиття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_8 від 28.11.2023, складеного комісією у складі інженера зі скарг ТОВ «Николаевдомсервис» ОСОБА_4 та електрика ОСОБА_5 , була обстежена квартира АДРЕСА_9 на предмет залиття з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 . На день обстеження комісія встановила, що квартира АДРЕСА_9 знаходиться у стані виконаного ремонту, натяжна стеля у дитячій кімнаті від потрапляння води частково обрушилася, а на відкритій ділянці стелі залишилася волога пляма, на стінах шпалери від вологи набрякли, на підлозі встановлено ламінатне покриття, яке частково здулося, дверні пройоми набухли, двері не зачиняються, підвіконня набрякло. У другій кімнаті (спальня) натяжна стеля від накопичення всередині води у місці кріплення люстри розірвалася, на стінах шпалери вологі, ламінатне покриття по всьому периметру кімнати намокле та частково здулося, на балконі спостерігаються сліди затоплення, волога підлога та стіни. У коридорі на стелі (гіпсокартон) виявлено тріщину. У холі на суміжній стіні зі спальнею, вологі шпалери по всьому периметру. У квартирі зникло електропостачання. Причина затоплення - пориву спускового крану на приладі опалення у квартирі АДРЕСА_2 , мешканців верхнього поверху (т. 1 а.с. 16-17).

Згідно акту за адресою: АДРЕСА_6 від 28.11.2023 року, складеного комісією у складі інженера зі скарг ТОВ «Николаевдомсервис» ОСОБА_4 , електрика ОСОБА_5 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_6 була обстежена квартира АДРЕСА_2 в присутності власниці ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_7 на предмет виявлення причин залиття розташованої нижче квартири АДРЕСА_9 . На день обстеження комісія встановила, що квартира АДРЕСА_2 знаходиться на п`ятому поверсі житлового будинку, у коридорі підлога волога по всій його площі. У великій кімнаті волога підлога, намоклі килими та меблі, вода потрапила в інші приміщення квартири. Затоплення гарячою водою з мережі централізованого опалення виникло внаслідок пориву спускового крану на приладі опалення (батареї) від чого відбулося подальше залиття квартири АДРЕСА_9 , що розташована поверхом нижче. Встановити причину пориву крана неможливо, власниця квартири АДРЕСА_2 з приводу несправності або пошкодження пускового крану до ТОВ «Николаевдомсервис» не зверталася (т. 1 а.с. 18).

Факт пошкодження приміщень у квартирі позивачки внаслідок її залиття з вищерозташованої квартири відповідачки підтверджується фотоматеріалами (а.с. 21-29).

Допитана судом першої інстанції у якості свідка ОСОБА_8 сусідка сторін - пояснила, що 27.11.2023 року біля 13-00 год. їй зателефонувала відповідач ОСОБА_2 , бачила, як у квартирі АДРЕСА_2 відповідачка з сином вичерпували воду, а сусід, який проживає у квартирі нижче поверхом повідомив, що його квартиру затоплює з квартири відповідачки.

Допитаний судом першої інстанції у якості свідка ОСОБА_7 син відповідачки - пояснив, що періодично проживав у квартирі матері, 27.11.2023 року він був на роботі, коли йому зателефонувала сусідка та повідомила про затоплення квартири, повернувшись до квартири матері він намагався зупинити затоплення. Вказав, що прорив води відбувся внаслідок зриву кран-букси вентилю смесителя на батареї.

Згідно висновку судового експерта Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області Лесків С.А. №125-096 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по заяві громадянки ОСОБА_1 , складений 28.12.2023 року, у квартирі АДРЕСА_4 , спостерігаються дефекти, які утворилися на поверхні стель, стін, дверних прорізах та підлогах внаслідок залиття з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 водою з системи опалення, а саме: в коридорі літ. № 1 пл. 9,2 кв.м. на стелі намокання листів гипсокартону по всій площі з наявністю плям сирості, глибокої тріщини, яка проходить по всій ширні стелі на стінах жовто-бурі плями патьоків води з знаявністю темних плям сирості та стійкого запаху цвілі, на дверних блоках деформація та тріщини деревяних частин, деревяні плінтуса намокли та деформувались; в житловій кімнаті літ. № 2 пл. 11,2 кв.м. на стелях намокання зруйнування натяжної стелі по всій площі, на підлозі деформація в вигляді прогибів, просадок та намокання покриття з ламінату, на стінах жовто бурі плями патьоків води з відшаруванням шпалер окремими місцями по всій площі з наявністю темних плям сирості та стійким запахом цвілі, деформація та намокання деревяних плінтусів, відпадання багету; в житловій кімнаті літ. № 3 пл. 18,1 кв.м на стелях намокання зруйнування натяжної стелі по всій площі, на підлозі деформація в вигляді прогибів, просадок та намокання покриття з ламінату, на стінах жовто-бурі плями патьоків води з відшаруванням шпалер окремими місцями по всій площі з наявністю темних плям сирості та цвілі, намокання та деформація деревяних плінтусів, відпадання багету; в житловій кімнаті літ. № 4 пл. 12,2 кв.м на стелі намокання листів гипсокартону та тріщини з жовто-бурими плямами по всій площі, на стінах жовто-бурі плями патьоків води з відшаруванням шпалер окремими місцями по всій площі з наявністю темних плям сирості та стійким запахом цвілі; в ванні та вбиральні літ. № 6 пл. 4,1 кв.м. на стелі намокання та тріщини з жовто-бурими плямами по всій площі, на стінах по всій площі у швах між плитками наявність сирості та запаху цвілі; в приміщенні балкону літ. «б» пл. 0, 6 кв.м. на стелі та стінах наявність жовто-бурих плям з запахом сирості та цвілі, намокання та деформація плит ламінату. Крім того, у всіх приміщеннях спостерігається наявність намокання деревяної вбудованої меблі з слідами сирості та деформації. Вказані пошкодження обробних покриттів, є порушенням ДСТУ-Н Б А.3.1-23:2013 і відносяться до тих дефектів конструктивних елементів, які могли утворитися в результаті їх залиття.

Вартість ремонтно-будівельних робіт для усунення заподіяної матеріальної шкоди власнику приміщень квартири АДРЕСА_4 внаслідок залиття з системи опалення квартири АДРЕСА_2 , станом на момент проведення експертного дослідження складає 441 422 грн (т. 1 а.с. 30-118).

Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади, пристрої, обладнання, що вийшли із ладу з його вини.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником.

Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього.

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача.

З огляду на вищевикладені вимоги закону, суд першої інстанції належним чином оцінив подані сторонами докази і встановив, що залиття квартири АДРЕСА_4 відбулося з вини відповідачки ОСОБА_2 , як власника квартири, з якої відбулося залиття квартири позивача, а тому, суд вірно вважав обґрунтованою вимогу ОСОБА_1 про відшкодування відповідачкою матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про недоведеність вини відповідачки у залитті кварири позивачки у зв`язку з тим, що надані позивачем акти залиття квартири не підтверджують її вину і не відповідають встановленій формі, а тому не можуть бути прийняті судом, як належні і допустимі докази.

Так, приписами статтей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що факт спричинення позивачці шкоди внаслідок залиття її квартири водою, що потрапила з квартири відповідачки, підтверджена належними та достатніми доказами: актами від 28.11.2023 року, фотознімками, на яких зафіксовані пошкодження квартири, та висновком судової будівельно-технічної експертизи від 28.12.2023 року.

Так, характер пошкоджень квартири АДРЕСА_9 та їх місце розташування свідчать, що причиною їх виникнення було залиття з квартири, що розташована поверхом вище квартири позивачки, тбто залиття відбулося з квартири, власником якої є відповідачка.

Про те, що виявлені в квартирі ОСОБА_1 дефекти конструктивних елементів утворились в результаті залиття зазначено і у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 28.12.2023 року.

Доказів на підтвердженя вини інших осіб в спричиненні шкоди позивачці відповідачкою ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду не було надано. Отже, ОСОБА_2 не спростувала своєї вини у залитті квартири позивача.

Посилання апеляційної скарги на те, що належним відповідачем, а отже і особою, яка повинна відшкодовувати шкоду, є ТОВ «Николаевдомсервис», на балансі якого знаходиться багатоквартирний будинок по АДРЕСА_5 , - є безпідставними, оскільки залиття відбулось внаслідок зриву крану-букси на батареї опалення, тоді як обов`язок стежити за належним станом такого обладнання покладений на власника квартири і докази того, що така поломка сталася з вини працівників ТОВ «Николаевдомсервис» матеріали срави не містять.

Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що майнова шкода, завдана позивачці через залиття її квартири, підлягає відшкодуванню відповідачкою, яка є власником квартири АДРЕСА_2 і такий обов`язок покладений на ОСОБА_2 незалежно від місця її фактичного проживання, оскільки положеннями діючого законодавства саме на власника покладається обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної у зв`язку із використанням належного йому майна.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц, згідно якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Також при визначенні розміру майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд першої інстанції правильно виходив з висновків будівельно-технічної експертизи від 28.12.2023 року, проведеної судовим експертом Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області Лесків С.А.

Вказаний доказ відповідає вимогам статей 76-79 ЦПК Україн, зі змісту висновку слідує, що експерт ОСОБА_9 обізнана про передбачену ст. 383 КК України кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, обсяг зазначених експертом у Дефектному акті пошкоджень узгоджується з іншими доказами у справі, зокрема із фотоматеріалами та пошкодженнями, зазначеними у актах від 28.11.2023 року, а кошторисний розрахунок вартості відновлювальних ремонтних робіт відповідає встановлениму обсягу цих робіт.

Висновки експертизи апелянтом не спростовані.

За такого доводи апеляційної скарги про те, що суд не повинен приймати її як належний та допустимий доказ, є безпідставними.

Разом із тим, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що за відсутності у матеріалах справи доказів того, що ремонтні роботи у квартирі позивачки були виконані платником податку на додану вартість, розмір відшкодування майнової шкоди має бути зменшений на розмір податку на додану вартість (73 570 грн.).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Доводи апеляційної скарги щодо необгрунтованості висновків суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди не можуть бути прийняті до уваги.

Так, суд першої інстанції правильно виходив із доведеності вимог позивачки щодо спричинення їй моральної шкоди внаслідок залиття належної їй квартири, яка пов`язана з розладом нормального життя ОСОБА_1 , емоційними переживаннями, пов`язаними з необхідністю проведення відновлюваного ремонту квартири, що призводить до зміни способу її життя протягом тривалого часу. Разом із тим суд вважав не доведеним спричення позивачці моральної шкоди у зазначеному нею розмірі, та вважав, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 7 000 гривен.

Отже, суд вирішив справу згідно з нормами матеріального права, які підлягали застосуванню за даними правовідносинами, та прийшов до правильного висновку щодо часткового задоволення позову, але помилився тільки в частині розміру відшкодування майнової шкоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру стягнутих з відповідачки майнових збитків, шляхом зменшення їх розміру з 441 422 грн 00 коп. до 367 852 грн 00 коп. (441 422 грн. 73 570 грн.), тоді як в частині розміру відшкодування моральної шкоди вказане рішення підлягає залишенню без змін.

Щодо стягнутих судом з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволених вимог відшкодування судового збору, витрат за проведення експертизи та витрат на правничу допомогу, то такі висновки суду ґрунтуються на нормах процесуального права, вказані витрати позивачем доведені, доводів щодо неспівмірності витрат на правовоу допомогу відповідачі не наводили, не містить таких аргументів і апеляційна скарга.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог (76,27 %) також підлягає зміні судове рішення і в частині відшкодування судових витрат: з 20 151 грн 94коп. до 18 249 грн 70 коп.

За таким же принципом пропорційності, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню відшкодування судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 1 208 грн 90 коп.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 376, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2024 року в частині розміру стягнутого відшкодування майнової шкоди - змінити, зменшивши його розмір з 441 422 грн 00 коп. до 367 852 грн 00 коп. (триста шістдесят сім тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення в частині розміру стягнутих судових витрат змінити, зменшивши їх розмір з 20 151 грн 94 коп. до 18 249 грн 70 коп. (вісімнадцять тисяч двісті сорок дев`ять гривень сімдесят копійок).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 1 208 грн 90 коп. (одна тисяча двісті вісім гривень дев`яносто копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст судового рішення складено 26 листопада 2024 року