ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8577/24 Справа № 179/850/23 Суддя у 1-й інстанції - Кравченко О. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2023 року в якості співвідповідача у справі було залучено ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно до укладеного договору № DNM0GA00005425 від 27 липня 2007 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 112500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27 липня 2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

25.07.2020 року до Магдалинівської державної нотаріальної контори позивачем була направлена претензія.

07.07.2020 року позивачем отримана відповідь Магдалинівської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_4 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».

ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої, якому 15.02.2023 року було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № DNM0GA00005425 від 27 липня 2007 року становить 119804,16 грн., яка складається з наступного: 99804,16 грн. заборгованість за кредитом; 20 000 грн. заборгованість з комісії, яку позивач просив стягнути з відповідачів.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що наявність рішення про звернення стягнення на предмет застави не позбавляє позивача права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором у непогашеній частині заборгованості.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 27.09.2013 року у справі №179/179/1116/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки не виконано, а тому банк має право на звернення з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Матеріалами справи підтверджено наявність спадкового майна та його вартість.

Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо спадкоємцям, а через нотаріуса не суперечить приписам ч.2 ст.1281 ЦК України.

Правила статті 1281 ЦК України щодо строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов`язань забезпечених іпотекою. Таким чином строк не пропущено.

В судове засідання з`явився представник ОСОБА_2 -адвокат Нестеченко Д.С.. Інші сторони в судове засідання не з`явилися,про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про отримання повістки АТ КБ «ПриватБанк» в електронному суді та рекомендоване повідомлення про вручення повістки ОСОБА_1 (а.с.48-50 т.4)

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не дотримано передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними), що позбавляє його права вимоги до спадкоємців, оскільки банк втратив право вимоги до спадкоємців боржника за кредитним договором.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 липня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк » та ОСОБА_4 було укладено договір № DNM0GA00005425 від 27 липня 2007 року, згідно якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 112500 грн. на наступні цілі: 100 000 грн. ремонт, 12500 грн. - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 27 липня 2017 року.

27 липня 2007 року між ОСОБА_4 та майновими поручителями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , та позивачем АТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки квартири за №DNM0GA00005425. Згідно умов договору іпотеки ОСОБА_4 , та майнові поручителі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань передали в іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру, що розташована за адресою; АДРЕСА_1 загальною площею 58,49 кв. м.

З інформації, розміщеної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що у червні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи його тим, що відповідно до кредитного договору № DNМ0GА00005425 від 27 липня 2007 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 100 000 грн. на строк до 27.07.2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,04 % річних, проте зобов`язання зі сплати кредитних коштів не виконала.

Заочним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 27.09.2013 року у справі №179/179/1116/13-ц позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково: звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNМ0GА00005425 від 27.07.2007року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 20 липня 2018 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № DNM0GA00005425 від 27.07.2007 року становить 119804, 16 грн., у тому числі: 99804,16 грн. заборгованість за кредитом, 20 000 грн. заборгованість з комісії.

З копії спадкової справи №276/2018 до майна померлої ОСОБА_4 вбачається, що 17.12.2018 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулися син спадкодавця ОСОБА_1 та донька ОСОБА_3 .

Судом також встановлено, що 30.06.2020 року за вхідним номером 564/02-14 Магдалинівською державною нотаріальною конторою зареєстровано претензію АТ КБ «ПриватБанк» від 25.06.2020 року до спадкоємців боржника щодо наявності заборгованості перед банком у розмірі 1779704,11 грн., що виникла з укладеного між ОСОБА_4 та АТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору №DNM0GA00005425 від 27.07.2007 року.

30.06.2020 року державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори за вих.№543/02-14 на адресу АТ КБ «ПриватБанк» направлено відповідь, зі змісту якої вбачається, що претензія до спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 долучена до спадкової справи №276/2018.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 27.09.2013 року у справі №179/179/1116/13-ц позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково, звернуто стягнення на предмет іпотеки-квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNМ0GА00005425 від 27.07.2007року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання ПАТ КБ «ПриватБанк» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати комісії відповідно до статті 1048 ЦК України, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в іпотеку майна.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, що узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 , від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц , від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, та в яких зазначено, що якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України.

Судом встановлено, що заочне рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 27.09.2013 року не було виконано, а предмет іпотеки не реалізовано, і відповідно, погашення вимог кредитора за рахунок іпотеки не відбулося.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 04.05.2023 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . За договором іпотеки від 27.07.2007 року на зазначене нерухоме майно накладено заборону відчуження.

Таким чином, наявність невиконаного судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, оскільки застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 921/107/15-г/16 від 18 вересня 2018 року.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач змінив строк виконання договору кредиту.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України позивач заявив вимоги до спадкоємця.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 ЦК України (в редакції на час смерті боржника) передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, устроки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц тавід 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Звідси сплив строків, визначених частиною четвертою статті 1281 Цивільного кодексу України має своїм наслідком і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.

Із копії спадкової справи №276/2018 до майна померлої ОСОБА_4 . судом встановлено, що 17.12.2018 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулися син спадкодавця ОСОБА_1 та донька ОСОБА_3 .

30.06.2020 року за вхідним номером 564/02-14 державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори зареєстровано претензію АТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємців боржника щодо наявності заборгованості перед банком у розмірі 1779704,11 грн., що виникла з укладеного між ОСОБА_4 та АТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору №DNM0GA00005425 від 27.07.2007 року.

Водночас стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 495/1933/15-ц.

30.06.2020 року державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори за вих.№543/02-14 на адресу АТ КБ «ПриватБанк» направлено відповідь, зі змісту якої вбачається, що претензія до спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 долучена до спадкової справи №276/2018.

Доводи позивача про те, що йому до червня 2020 року не було відомо про смерть ОСОБА_4 нічим не спростовуються. Доказів про те, що спадкоємці повідомляли кредитора спадкодавця про відкриття спадщини раніше, матеріали справи не містять.

Посилання на те, що позивачеві було відомо про смерть кредитора ще в вересні 2018 року не може бути прийнятим до уваги, оскільки рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2021 року у справі 179/1375/20 встановлено, що 24.04.2018 року приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л.А. було відкрите виконавче провадження за № 56270875 на підставі виконавчого напису № 121, виданого 31.01.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І. М. про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві власності матері відповідача ОСОБА_4

10.09.2018 року приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Лілією Анатолівною була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження за № 56270875, у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_4 . Копія постанови від 10.09.2018 року про закінчення виконавчого провадження була направлена відповідачу - Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» як стороні виконавчого провадження, про що зазначено у тексті постанови.

Тобто виконавче провадження відкривалося не на виконання заочного рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 27.09.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, а на підставі виконавчого напису № 121, виданого 31.01.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І. М. про звернення стягнення на нерухоме майно і доказів про направлення та отримання постанови про закінчення виконавчого провадження кредитором матеріали справи не містять.

Таким чином кредитор спадкодавця мав право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом шести місяців від дня коли він дізнався про відкриття спадщини, відповідно до вимог ст.1281 ЦК України.

З позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитом зі спадкоємців позивач звернувся 01 травня 2023 року.

Суд першої інстанції не встановив, а позивач не довів факт пред`явлення вимоги кредитодавцем до спадкоємців у межах строків, визначених статтею 1281 ЦК України.

Установивши, що 30 червня 2020 року кредитору АТ КБ «Приват Банк» стало відомо про смерть боржника і протягом шести місяців, тобто до 30 грудня 2020 року (включно) він мав право пред`явити вимоги до спадкоємців боржника, але своїм правом не скористався, вимогу до спадкоємців вчасно не пред`явив, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що кредитор втратив право вимоги за зобов`язаннями, як наслідок, такі зобов`язання припинилися. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 21 травня 2020 року в справі № 753/11450/17.

Посилання на те, що правила статті 1281 ЦК України щодо строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов`язань, забезпечених іпотекою, в даному випадку є безпідставним.

Законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Правовідносини, що виникли між позикодавцем і позичальником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між позикодавцем та спадкоємцями позичальника і вирішуються у порядку, передбаченому положеннями статті 1282 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2024 року.

Судді: