РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2024 Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Скрипніка Л.А.,

секретаря судового засідання Бівалькевич А.Р.

за участю представника заінтересованої особи адвоката Тихоши С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

03.07.2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 , яка того ж дня була передана в провадження судді.

На обґрунтування заяви заявник вказала, що із заінтересованою особою вона перебуває у зареєстрованому шлюбі починаючи з 18.06.2015 року, проте вони мешкають окремо один від одного. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому її чоловік офіційно не працевлаштований. Після одруження та під час спільного проживання ОСОБА_2 неодноразово вчиняв фізичне, психологічне та економічне насильство над заявницею. З 2020 року, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, сторони розійшлись, діти залишились проживати із заявницею. З часу окремого проживання насильство над заявницею, як і пресинг на дітей не припинились. 24.06.2024 року ОСОБА_2 пошкодив авто заявниці, яке було припарковано за адресою АДРЕСА_1 , що було зафіксовано на відео свідками, та з приводу чого заявниця звернулась до органів поліції. Зазначає про те, що ОСОБА_2 маніпулює дітьми, чинить пресинг на дітей, доводячи заявницю до психічних зривів. Заявниця неодноразово зверталась до сімейного лікаря щодо свого загального фізичного стану здоров`я, зокрема за консультацією на прийом до невропатолога звернулась через порушення сну, роздратованість, нервові зриви, через вчинення зі сторони ОСОБА_2 стосовно неї домашнього насильства. Прийом до лікаря заявниці призначено на 03.07.2024 року. Вказує про те, що з кожним разом насильство з боку її чоловіка посилюється, внаслідок чого заявниця декілька разів вимушена була викликати поліцію. Єдиним місцем де заявниця може сховатися від ОСОБА_2 є її власна квартира. Останнього разу, після чергового насильства з боку ОСОБА_2 заявниця вимушена була викликати поліцію, за наслідками чого на останнього було виписано терміновий заборонний припис від 24.04.2024 року Серії А № 384274, копію якого заявниця додала до заяви. З огляду на систематичне, на її думку, вчинення домашнього насильства, та агресивні дії з боку ОСОБА_2 в сторону заявниці, які щоразу посилюються, заявниця впевнена, що такі дії будуть продовжуватися в її сторону, що може призвести до тяжких наслідків, через що вона і змушена звернутися до суду із вказаною заявою.

З огляду на викладене просила суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

-Заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання та перебування ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_3 ;

-Заборонити ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань (до 100 метрів) до місця проживання (перебування), інших місця частого відвідування заявниці ОСОБА_1 ;

-Заборонити ОСОБА_2 вести листування телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

Ухвалою суду від 03.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 04.07.2024 року о 08.30 год, про що повідомлено учасників справи телефонограмами.

У судове засідання 04.07.2024 року заявниця не з`явилась, ОСОБА_2 , ознайомившись до початку розгляду справи із заявою та доданими до неї документами та зробивши копії, під час судового засідання заявив клопотання про відкладення справи слуханням, через необхідність залучення ним до участі у справі захисника, яке судом було задоволено, а справу слуханням відкладено на 05.07.2024 року о 08.30 год..

У наступне судове засідання заявник також не з`явилась, надавши суду письмове клопотання про здійснення розгляду у її відсутність, якою також підтримала заявлені вимоги. Дані про наявність у заявниці представника матеріали справи не містять.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, проте з`явився його представник адвокат Тихоша С.М., який в суді повністю заперечував проти задоволення заяви, надавши з цього приводу також заперечення у письмовому вигляді, та додавши до них письмові докази, а саме ОСОБА_5 голови правління ОСББ «Стімул» Л.С. Федорова щодо фактичного місця проживання ОСОБА_2 1986 р.н., а також осіб, які із ним періодично мешкають. Заперечуючи проти заяви вказав про те, що вже сама заява не містить конкретизації обставин щодо видів та часу здійсненого домашнього насильства. Окрім того у заяві відсутні посилання на докази щодо обставин здійснення насильства. Вказав про те, що заявницею не надано до суду належного підтвердження систематичності вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо неї.

Заслухавши представника заінтересованої особи, дослідивши доводи заяви а також письмових заперечень та перевіривши їх наданими сторонами в розпорядження суду доказами, суд встановив такі обставини.

Згідно дослідженого судом свідоцтва про шлюб від 26.06.2024 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 є чоловіком ОСОБА_1 .

Згідно досліджених судом свідоцтв про народження Серії НОМЕР_2 від 30.12.2016 року та Серії НОМЕР_3 сторони є батьками малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Як вбачається із досліджених судом копій паспортів громадян України заявниця зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , а ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_4 , тобто зареєстровані за різними адресами та, відповідно мешкають окремо, про що зазначено у розглядуваній заяві, на що також вказав представник заінтересованої особи.

До справи заявницею також додано ксерокопію термінового заборонного припису стосовно кривдника Серії АА № 384274 з якої проте, окрім як серії та номера цього припису, взагалі неможливо будь-що прочитати. При цьому суд наголошує, що судом, при призначенні справи до розгляду заявниці ОСОБА_6 в телефонному режимі доводилось до відома про необхідність надати у судовому засіданні для огляду оригінал вказаного термінового приписи задля надання суду можливості оцінити вказаний доказ, проте заявниця у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд у її відсутність, що є її правом при цьому копію заборонного припису, або його оригінал, який би можливо було суду дослідити на предмет його змісту та надати відповідну оцінку, суду так і не було передано, зокрема через канцелярію поруч із відповідною, вищезгаданою заявою.

Даючи оцінку вимогам заяви про видачу обмежувального припису, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі - Закон України № 2229-VIII). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п. п. 2, 4 ч. 2 ст. 3 Закону України № 2229-VIII, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на колишнє подружжя, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Відповідно до ст. 24 Закону України № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2229-VIII, обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно ч. 2 с. 26 Закону України № 2229-VIII, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України № 2229-VIII, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є вчинення та загроза подальшого вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, порушення встановленого обмежувального припису, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Дослідивши надані докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у видачі обмежувального припису, оскільки заявниця не надала належних і допустимих доказів, які б підтвердили наявність підстав для застосування обмежувального припису, зокрема в частині .

Заявниця посилається на те, що заінтересована особа починаючи з 2020 року вчиняє дії як відносно неї, так і відносно їх малолітніх дітей, які можуть свідчити про наявність ознак домашнього насильства. При цьому заявниця посилається на те, що 24.06.2024 року ОСОБА_7 пошкодив її авто, припарковане по АДРЕСА_1 , з приводу чого вона звернулась до органів поліції, проте вказану обставину не можна віднести до обставин, які підлягають з`ясуванню в рамках саме розгляду даної справи, яку має бути розслідувано органами МВС, з приводу чого заявниця і надала витяг про реєстрацію факту неправомірних дій з боку ОСОБА_2 .. Що з стосується термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 384274 то, як вже зазначалось вище, наявна в матеріалах справи копія цього документу виконана заявницею таким чином, що її взагалі неможливо прочитати, через що, вказаний документ не може бути прийнятий судом як належний доказ в обґрунтування зазначених в заяві обставин. При цьому суд звертає увагу на те, що навіть у самій заяві заявниця, посилаючись на згаданий Припис, взагалі не зазначила обставини, у зв`язку із якими цей припис було винесено.

Окрім того, посилання заявниці у своїй заяві на те, що вона вимушена звертатися до лікарів через погіршення психологічного стану пов`язаного із діями заінтересованої особи, зокрема її запис на прийом до лікаря на 03.07.2024 року, жодними доданими до заяви доказами не підтверджується, про що свідчить також перелік Додатків зазначених у заяві.

Що ж стосується вчинення заінтересованою особою протиправних дій стосовно їх спільних малолітніх дітей, як про те теж вказано у заяві, суд зазначає про те, що жодних посилань на докази із цього приводу заява не містить. Окрім того, суд звертає увагу на те, що жодної мови про заборону ОСОБА_7 стосовно малолітніх дітей сторін прохальна частина заяви не містить. При цьому, суд бере до уваги надану представником заінтересованої особи довідку ВО Голови правління ОСББ «Стимул» Л.С. Федорова за вих. № 19 від 04.07.2024 року, якою підтверджується факт періодичного проживання дітей сторін саме із батьком, за місцем його фактичного проживання.

Таким чином як до заяви при її подачі до суду, так і на усний запит суду у ході розгляду справи, адресований заявниці щодо надання копії або оригіналу Термінового заборонного припису стосовно кривдника, який би міг бути досліджений судом із наданням йому відповідної оцінки, не долучено жодних доказів, які б в розумінні ст. ст. 78, 80 ЦПК України могли б бути визнані судом допустимими та достатніми для вирішення питання саме про задоволення заявлених вимог.

Крім того, судом, на час розгляду заяви та на підставі наявних в розпорядженні суду доказів, не встановлено наявності обґрунтованих ризиків вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці та неповнолітніх дітей сторін за викладених у заяві обставин, а також у зв`язку з недоведеністю можливого виникнення ризиків настання тяжких наслідків для заявниці у подальшому, тому подана заява є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Також, на підставі досліджених обставин суд вважає за необхідне наголосити на тому, що сторонам по справі, які мешкають окремо, і в яких, як то встановлено дослідженими доказами, є спільні малолітні діти, слід припинити шукати вирішення особистих проблем один в одному, припинити намагатися виховувати один одного, прийняти факт наразі окремого проживання, зосередившись на якомога гармонічнішому вихованні спільних малолітніх дітей, рівні обов`язки щодо виховання яких мають вони обидва.

При цьому суд ще раз наголошує на тому, що обставини пошкодження 24.06.2024 року авто заявниці, як про те вказано у заяві, підлягають з`ясуванню саме органами Поліції за наслідками вчинення відповідних процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 81, 82, 263, 265, 350-1, 350-6 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Повний текст рішення буде проголошено 05.07.2024 року о 13.00 год..

Суддя Л.А. Скрипнік