Провадження № 2/357/2442/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., за участю секретаря судового засідання - Кононюка П.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ ДТЕК «Київські регіональні електромережі», третя особа: ОСОБА_2 , про зобов`язання поновити електропостачання та визнання незаконним відключення від мережі електропостачання,

В С Т А Н О В И В :

19.12.2023 ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що вона зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 протягом п`яти років. 05.03.2014 між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб та 08.04.2021 шлюб між ними було розірвано, на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду. В шлюбі з ОСОБА_2 у 2016 році ними була придбана квартира АДРЕСА_1 , де наразі вона проживає та де зареєстрований та проживав до січня 2022 року її колишній чоловік - ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 було подано позов до Білоцерківського міськрайонного суду про розподіл спільного майна, у тому числі квартири АДРЕСА_1 . Судовий розгляд вказаної цивільної справи №357/1765/21 триває і донині, і в зв`язку з цим, 22.02.2021 Білоцерківським міськрайонним судом накладено арешт на вищевказану квартиру. Наразі між нею та її колишнім чоловіком ОСОБА_2 існують вкрай складні, неприязні відносини. ОСОБА_2 , постійно створює конфліктні ситуації по відношенню до неї, виснажує її морально, погрожує фізичною розправою, навмисно створює такі ситуації у житті, які принижують її, як жінку, людину, заподіюють їй значних душевних страждань, змушують жити в постійному страху за своє життя та напрузі. Свідченню вчинення сімейного насилля ОСОБА_2 по відношенню до неї є ряд кримінальних проваджень, які розслідуються Білоцерківським РУП ГУНП в Київській області, де вона визнана потерпілою. З метою морального тиску на неї, ОСОБА_2 , як власник квартири в якій вона проживає, звернувся до ДТЕК «Київські регіональні електромережі» із заявою про відключення енергопостачання в даній квартирі, щоб в черговий раз змусити її до душевних страждань та створити нестерпні умови для проживання. Зазначає, що договір про енергопостачання з «ДТЕК» Київські регіональні електромережі, був укладений її колишнім чоловіком одноособово, оскільки не передбачено укладання договору з кожним із співвласників. На початку березня 2023 року працівники ДТЕК «Київські регіональні електромережі»», припинили електропостачання квартири АДРЕСА_1 та як пояснили працівники ДТЕК «Київські регіональні електромережі», за заявою ОСОБА_2 , який у своїй заяві аргументував необхідність відключення електропостачання тим, що не проживає у вказаній квартирі більше року, а ОСОБА_1 не сплачує кошти за використання електроенергії. Її аргументи стосовно того, що вона є законним співвласником даної квартири поряд із ОСОБА_2 , зареєстрована та постійно проживає в ній, що на квартиру судом накладено арешт, не переконали працівників ДТЕК «Київські регіональні електромережі» у незаконності їхніх дій, рівно як і посилання на правову норму, а саме постанову Кабінету міністрів України № 206 від 05.03.2022, згідно якої у період дії воєнного стану в Україні забороняється припинення/зупинення надання житлово - комунальних послуг населенню у разі їх несплати, або оплати не в повному обсязі. Її звернення до уповноважених осіб ДТЕК «Київські регіональні електромережі» за отриманням пояснень, щодо можливості сплати існуючого боргу за електропостачання та виокремлення особового рахунку на її ім`я задля подальшої оплати коштів за використану електроенергію виявилися марними. Жодного варіанту вирішення проблеми із ситуації, яка склалася працівниками ДТЕК « Київські регіональні електромережі»» запропоновано не було. Кошти за використану нею електроенергію стягнуто з неї на користь ОСОБА_2 у судовому порядку в повному обсязі. Заборгованість наразі відсутня. В результаті, вона залишилася проживати та проживає і донині в квартирі без електроенергії, опалення, гарячої води. Тому, просила у судовому порядку зобов`язати ПрАТ ДТЕК «Київські регіональні електромережі» в особі директора ОСОБА_3 , відновити електропостачання та укласти з позивачкою договір про постачання та розподіл електроенергії для безперервного забезпечення електричною енергією в квартирі АДРЕСА_1 , в якій вона проживає та являється законним співвласником та визнати незаконними дії ПрАТ ДТЕК «Київські регіональні електромережі» по відключенню квартири в березні 2023 року від електричної мережі, в якій мешкає позивачка.

25.12.2023, суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області, відповідно до ст. 31 ЦПК України, справу передано до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для розгляду за підсудністю.

12.03.2024, справа надійшла до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для розгляду за підсудністю.

13.03.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято позову заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Також, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 .

15.04.2024 представник третьої особи адвокат Коннова Ніна Іванівна, подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що 05 березня 2014 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_1 . В жовтні 2016 року, перебуваючи в шлюбі, він придбав кв. АДРЕСА_1 . Власником даної квартири зазначений ОСОБА_2 , однак, зважаючи на те, що дана квартира придбана в шлюбі з ОСОБА_1 , то відповідно до норм Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя. З 08.11.2018 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані у вищевказаній квартирі. Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2021 року шлюб між ними розірвано. В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду з позовною заявою про поділ спільного сумісного майна подружжя. 19 березня 2021 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у даній справі. Він, ОСОБА_2 , визнав факт належності даної квартири до спільної сумісної власності. Із січня 2022 року він проживає за іншою адресою та не користується комунальними послугами, які надаються в кв. АДРЕСА_1 . Даними послугами користувалася ОСОБА_1 , яка залишилася проживати в даній квартирі. Дана квартира обладнана лічильниками на газ, електрику, водовідведення та водопостачання. Рахунки по сплаті комунальних послуг відкриті на його прізвище, оскільки саме він укладав договори на надання комунальних послуг і наразі є власником даної квартири. Він неодноразово звертався до ОСОБА_1 з проханням сплачувати кошти за використані комунальні послуги, але остання, незважаючи на те, що вона повністю та одноособово користується комунальними послугами, вперто не сплачувала кошти за комунальні послуги, мотивуючи це тим, що рахунки відкриті на його ім`я, а тому сплачувати по ним повинен теж він. ОСОБА_1 не проводила жодної оплати по утриманню житла. Згодом на його адресу стали надходити досудові попередження з вимогою негайно погасити заборгованості, зокрема за спожитий газ, електроенергію. Тому, з метою уникнення судових тяжб, він сплатив рахунки за спожитий природний газ та спожиту електроенергію. Після цього він вимушений був звернутися в ПрАТ «ДТЕК КРЕМ» із заявою про відключення від мережі постачання та розірвання договору споживача. Він просив ОСОБА_1 сплатити йому кошти за використану нею електроенергію, однак остання на контакт не йшла, а тому він вимушений був звернутися до суду про стягнення з ОСОБА_1 коштів на утримання майна. Відповідно до відзиву на його позовну заяву ОСОБА_1 позов не визнала і зайняла вигідну для неї позицію, а саме, оскільки вона наразі не є власником даної квартири, то і обов`язку сплачувати за комунальні послуги в неї не має, і всі витрати на житлово-комунальні послуги зобов`язаний нести він. Але, відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2023 її позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачені ним кошти за житлово-комунальні послуги, зокрема і за постачання електричної енергії. Тому, просила відмовити в задоволення позову.

16.04.2024 представник відповідача, адвокат Мокрієнко Тарас Вікторович, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позиція позивача складається з одних лише формальних міркувань, а її висновки не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного. Відповідач здійснює розподіл електричної енергії на території Київської області. За приписами пунктів 7, 14 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, такі види договорів: про надання послуг з розподілу; про постачання електричної енергії споживачу. Згідно п. 4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (зі змінами) (далі ПРРЕЕ), розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Відповідно до п. 2.1.4 ПРРЕЕ, договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу. У відповідності до абз. 2 п. 2.1.6 ПРРЕЕ, фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії. Відповідно до п. 1.2.15 ПРРЕЕ, укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. З початком функціонування ринку електричної енергії (01.01.2019р.), взаємовідносини між відповідачем та третьою особою регулювалися умовами публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного на головній сторінці веб-сайту відповідача за посиланням: www.dtek-krem.com.ua/ua/enter-contract. Відкритий на підставі паспорта точки розподілу особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги розподілу електричної енергії до квартири АДРЕСА_1 свідчить про споживання власником цього нерухомого майна, електричної енергії за вказаною адресою, що в свою чергу вказує на його приєднання до умов Договору. Згідно п. 4.27 ПРРЕЕ, у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно. Дія договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії достроково припиняється у разі отримання оператором системи від нового або від попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту зміни власника (користувача) цього об`єкта. Дія договору про постачання електричної енергії достроково припиняється у разі отримання електропостачальником від оператора системи» або нового чи попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між оператором системи і новим власником (користувачем) цього об`єкта. У такому разі дія відповідних договорів припиняється в частині постачання та розподілу електричної енергії на об`єкт, а в частині виконання фінансових зобов`язань сторін (які виникли на дату припинення дії договорів) їх дія продовжується до дати здійснення повного взаєморозрахунку між сторонами. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів. З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил, після припинення дії договорів зі споживачем, який звільняє приміщення, у частині постачання та розподілу електричної енергії на цей об`єкт. 26.01.2023 ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та серед іншого, надав копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухома майно, яка підтверджує його право власності на цю квартиру. За приписами п. 2.1.3 ПРРЕЕ, ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. Споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності паспорта точки розподілу. У разі надання послуги з приєднання до електричних мереж ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є оператор системи. При цьому пп. 3 п. 2.1.8 ПРРЕЕ передбачає, що для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії заявник у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки, серед іншого, має надати оператору системи копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення), або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку або її частину (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об`єкта), право на розміщення електроустановок на території здійснення господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії (у разі відсутності об`єкта споживача). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухома майно, єдиним власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , який вирішив припинити дію договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Сам факт придбання квартири в шлюбі, наразі не надає позивачу права вважатися власником цієї квартири, до державної реєстрації її права власності, на підставі домовленості сторін або за рішенням суду. Без документу підтверджуючого право власності чи користування на вказану квартиру, позивач без згоди власника, актуальна інформація про якого внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не має права на укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Таким чином, під час укладення договору сторони є вільними у виборі умов договору, на власний розсуд та за взаємною згодою визначають умови, порядок розрахунків і платежів, а позовна вимога, щодо зобов`язання укласти договір, не відповідає приписам ст. 5 ЦПК України та способу захисту прав, визначеному законом. Позивачем належними та допустимими доказами не доведено її право власності/користування спірною квартирою, що в свою чергу надавало б їй права укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Тому незаконність дій відповідача по відключенню квартири нею теж не доведено, натомість матеріалами справи підтверджується правомірність таких дій вчинених відповідачем на підставі звернення третьої особи, у відповідності до вимог чинного законодавства. Тому, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», адвокат Мокрієнко Тарас Вікторович, у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник третьої особи, адвокат Коннова Ніна Іванівна, в судовому засіданні підтримала обставини викладені у письмових поясненнях та просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відносини, пов`язані з розподілом, купівлею-продажем та постачанням електричної енергії споживачам регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року №2019-VIII, який також визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

За приписами пунктів 7, 14 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, такі види договорів: про надання послуг з розподілу; про постачання електричної енергії споживачу.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між постачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 за № 312.

Пунктом 1.2.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ) визначено, що на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Судом встановлено, що відповідач ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» зареєстроване 14.04.2022 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, має юридичну адресу: АДРЕСА_2 та є оператором системи розподілу електричної енергії та здійснює функції постачальника послуг комерційного обліку для споживачів електричної енергії на території Київської області.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 05 березня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2021 року у справі № 357/491/21,яке набрало законної сили 12.05.2021, шлюб між ними було розірвано.

Також, встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_2 та у відповідності до п. 62 ч. 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» та п. 1.1.12 ПРРЕЕ він є побутовим споживачем індивідуальним побутовим споживачем (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) електроенергії за вищевказаною адресою.

З витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади №15.2-03/4067 від 02.03.2023 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 , з 08.11.2018 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, що в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа № 357/1765/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного сумісного майна подружжя, зокрема, щодо поділу квартири АДРЕСА_1 та рішення у справі наразі ще не ухвалено.

Також, в провадженні суду перебувала цивільна справа №357/5251/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення коштів на утримання майна, а саме квартири АДРЕСА_1 та рішенням суду від 17 жовтня 2023 року, яке набрало законної сили 17.11.2023, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто сплачені кошти за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , в розмірі 17854,63 грн та судові витрати у справі.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с. 5-6, 7, 8, 10, 61-64, 73, 80, 81), інформацією з ДРСР та визнаються учасниками справи, а тому дані обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Позивачка - ОСОБА_1 обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначає, що договір про енергопостачання «ДТЕК» Київські регіональні електромережі, був укладений з її колишнім чоловіком одноособово та на початку березня 2023 року працівники ДТЕК «Київські регіональні електромережі»» припинили електропостачання квартири АДРЕСА_1 за заявою ОСОБА_2 . Її аргументи стосовно того, що вона є законним співвласником даної квартири поряд із ОСОБА_2 , зареєстрована та постійно проживає в ній, що на квартиру судом накладено арешт, не переконали працівників ДТЕК «Київські регіональні електромережі» у незаконності їхніх дій, рівно як і посилання на правову норму, а саме постанову Кабінету міністрів України № 206 від 05.03.2022, згідно якої у період дії воєнного стану в Україні забороняється припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх несплати, або оплати не в повному обсязі. Також, її звернення до уповноважених осіб ДТЕК «Київські регіональні електромережі» за отриманням пояснень, щодо можливості сплати існуючого боргу за електропостачання та виокремлення особового рахунку на її ім`я задля подальшої оплати коштів за використану електроенергію виявилися марними та жодного варіанту вирішення проблеми із ситуації, яка склалася працівниками відповідача запропоновано не було.

Однак, суд критично оцінює зазначені твердження позивача виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.1.1 ПРРЕЕ, оператор системи здійснює розподіл/передачу електричної енергії на роздрібному ринку в точку розподілу (для оператора системи розподілу, оператора малої системи розподілу) або в точку передачі (для оператора системи передачі) до електроустановок споживачів на території діяльності відповідного оператора системи згідно з Кодексом систем розподілу/Кодексом системи передачі та на підставі договорів про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, що укладаються відповідно до цих Правил.

Відповідно до п. 2.1.2 ПРРЕЕ, оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок.

Відповідно до п. 2.1.3 ПРРЕЕ ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. Споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності паспорта точки розподілу.

Відповідно до п. 2.1.5 ПРРЕЕ, договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил та як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи договору на умовах складеного оператором системи паспорта точки розподілу/передачі.

У відповідності до абз. 2 п. 2.1.7 ПРРЕЕ, фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, у тому числі у формі електронного документа, підписаного з використанням електронної ідентифікації, у разі укладення договору за допомогою інформаційно-комунікаційних систем та/або засобів електронної комунікації, сплата рахунка оператора системи, за відсутності заперечень оператора системи.

Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ визначено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань. На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Встановлено, що 26.12.2018 між ОСОБА_2 та ПрАТ «Київобленерго» було підписано договір №201043732 про користування електричною енергією (а.с. 75-77), відповідно до якого електропостачальник бере на себе зобов`язання постачати електричну енергію на об`єкт споживача, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Також, 26.12.2018 між ОСОБА_2 та ПрАТ «Київобленерго» було підписано акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (а.с. 78).

Отже, вказані докази підтверджують приєднання споживача ОСОБА_2 , а саме його квартири АДРЕСА_1 , до електричних мереж системи розподілу, шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 , та споживаючи електричну енергію за вказаною адресою, ОСОБА_2 приєднався до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, який розміщений на головній сторінці веб-сайту ПрАТ ДТЕК «Київські регіональні електромережі» за посиланням: www.dtek-krem.com.ua/ua/enter-contract та акцептував умови зазначеного Договору.

Згідно п. 4.27 ПРРЕЕ, у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно. Дія договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії достроково припиняється у разі отримання оператором системи від нового або від попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту зміни власника (користувача) цього об`єкта. Дія договору про постачання електричної енергії достроково припиняється у разі отримання електропостачальником від оператора системи або нового чи попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між оператором системи і новим власником (користувачем) цього об`єкта. У такому разі дія відповідних договорів припиняється в частині постачання та розподілу електричної енергії на об`єкт, а в частині виконання фінансових зобов`язань сторін (які виникли на дату припинення дії договорів) їх дія продовжується до дати здійснення повного взаєморозрахунку між сторонами. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів. З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил, після припинення дії договорів зі споживачем, який звільняє приміщення, у частині постачання та розподілу електричної енергії на цей об`єкт.

Відповідно до п. 7.9 ПРРЕЕ електроживлення електроустановки може бути припинено оператором системи за заявою власника цієї електроустановки у зазначений заявником термін (за погодженням з оператором системи) та на погоджений електропостачальником строк (який визначається власником електроустановки) після оплати власником цієї електроустановки оператору системи послуги з відключення.

Відповідно до п. 33 Договору №201043732 про користування електричною енергією від 26.12.2018, договір може бути розірваний достроково у разі зміни споживачем місця проживання та остаточного припинення користування електричною енергією.

Як зазначено вище у рішенні та визнається учасниками справи, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухома майно (а.с. 80) та 26.01.2023 ОСОБА_2 звернувся до відповідача ПрАТ ДТЕК «Київські регіональні електромережі» із заявою про розірвання договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (а.с. 65, 79), в якій просив припинити дію договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії в частині розподілу електричної енергії на об`єкт: квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку зі звільненням приміщення та остаточним припиненням користування електричною енергією з 23.02.2022.

Тому, враховуючи вищевикладене, у відповідача ПрАТ ДТЕК «Київські регіональні електромережі» були законні підстави для припинення електрозабезпечення квартири АДРЕСА_1 , оскільки до ПрАТ ДТЕК «Київські регіональні електромережі» звернувся власник особового рахунку із заявою про припинення дії договору, яким було сплачено послугу з припинення електропостачання у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13-14).

Крім того, суд критично оцінює посилання позивачки на неможливість припинення електропостачання до квартири АДРЕСА_1 , в період дії воєнного стану, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» було встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється припиняти/зупиняти надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі, а вданому випадку припинення електропостачання відбулося за письмовою заявою власника майна та особового рахунку відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії та Закону України «Про ринок електричної енергії».

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року № 1405 були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», відповідно до яких скасовано мораторій (заборону) на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги населенням, а також на припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг за заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги населенням в територіальних громадах, території яких не відносяться до територій можливих бойових дій, бойових дій та окупованих територій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги), а тому на сьогодні постачальники електричної енергії мають право ініціювати припинення електроживлення об`єктів побутовим споживача, розташованих на відповідних територіях, за заборгованість з оплати спожитої електричної енергії (окрім об`єктів споживачів, які було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги).

Твердження позивачки щодо неможливості припинення постачання електричної енергії у зв`язку із накладеним арештом на квартиру суд оцінює критично, адже забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру жодним чином не позбавляє власника права володіння нею та ніяким чином не впливає на будь-чиє право користування квартирою, а ухвалою суду у справі № 357/1765/21 застосовані заходи забезпечення позову, які просила ОСОБА_1 , зокрема шляхом накладення арешту на квартиру, а не шляхом накладення заборони іншим особам вчиняти будь які дії щодо нерухомого майна.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача відновити електропостачання та про укладення з позивачкою договору про постачання та розподіл електроенергії в квартирі АДРЕСА_1 , в якій вона проживає та є законним співвласником, адже квартира придбана у період шлюбу, слід зазначити наступне.

Як зазначено вище у рішенні, за приписами ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, такі види договорів: про надання послуг з розподілу; про постачання електричної енергії споживачу.

Пунктом 1.2.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ) визначено, що на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Відповідно до п. 2.1.8 ПРРЕЕ передбачає, що для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії заявник у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки, серед іншого, має надати оператору системи копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення), або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку або її частину (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об`єкта), право на розміщення електроустановок на території здійснення господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії (у разі відсутності об`єкта споживача).

Відповідно до п. 1.1.2 ПРРЕЕ об`єктом побутового споживача є квартира, житловий будинок (частина будинку), приватне домогосподарство, садовий будинок та інші об`єкти житлової нерухомості, визначені у пункті 14.1.129 Податкового кодексу України, що належать індивідуальному побутовому споживачу на праві власності або користування та яким присвоєні окремі адреси, а також земельна ділянка, призначена для індивідуального житлового будівництва зазначених об`єктів житлової нерухомості.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ч.1,2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Отже, відповідно до правовстановлюючих документів об`єкт може бути розділений між декількома особами на правах спільної сумісної власності або на правах спільної часткової власності, та лише після поділу об`єкта, який належить особами на праві спільної часткової власності в натурі, після чого компанія може укласти з такими особами договір.

Встановлено, що розподіл електричної енергії за адресою: АДРЕСА_3 , здійснювався згідно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладений між відповідачем та третьою особою ОСОБА_2 .

Тому, враховуючи вищевикладене та перебування у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області цивільної справи №357/1765/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного сумісного майна подружжя, позивачка - ОСОБА_1 без документу, який підтверджує право власності чи користування на вказану квартиру, без згоди власника, актуальна інформація про якого внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не має права на відновлення електрозабезпечення об?єкту та на укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам наданим сторонами в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення у повному обсязі.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. 182, 319, 331, 334, 355, 356, 358, 626, 633, 634 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», ст. 4, 12, 76 81, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,Є РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) до ПрАТ ДТЕК «Київські регіональні електромережі» (, місцезнаходження: вулиця Стеценка, будинок 1-А, місто Київ, 04136), третя особа: ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), про зобов`язання поновити електропостачання та визнання незаконним відключення від мережі електропостачання, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повний текст рішення не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09.07.2024.

Суддя О. В. Бондаренко