Номер провадження: 22-ц/813/5107/24
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Сєвєрової Є.С.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ОСОБА_1 адвоката Луценко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_2 адвоката Чебаненко Ольги Андріївни та представника ОСОБА_1 - адвоката Луценко Олени Анатоліївни на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2024 року, ухваленого під головуванням судді Середи І.В., у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

12.09.2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, до повноліття дитини.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 02.08.2019 року по 04.05.2023 року.

Під час перебування у шлюбі у подружжя народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу донька залишалася проживати разом із матір`ю.

Позивачка зазначала, що не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, та самостійно утримує доньку. Щомісячно позивачка несе витрати на харчування, на одяг і взуття, лікування, розваги, оздоровлення, дозвілля дитини тощо.

При цьому відповідач перебуває за кордоном, працює моряком на іноземних суднах, має високий дохід, тому здатен забезпечувати доньку матеріально. До серпня 2023 року ОСОБА_1 здійснював щомісячно грошові перекази на суму 10 000,00 грн., у серпні 4 000,00 грн., а потім повідомив, що не буде більше надсилати кошти.

З урахуванням вищевикладеного, позивачка просила задовольнити її вимоги.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.02.2024 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 7 000,00 грн., щомісячно, починаючи з 12.09.2023 року і до її повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.(а.с.172-175).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Чебаненко О.А. просить оскаржуване рішення змінити та стягувати з відповідача на користь позивачки щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.178-182).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Луценко О.А. просить рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.02.2024 року також змінити і стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.201-206).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, за участю представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Луценко О.А. та у відсутність інших учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (а.с.217-223).

Колегією суддів було також враховано заяву позивачки ОСОБА_2 адвоката Чебаненко О.А. про розгляд справи за відсутності апелянта ОСОБА_2 та відсутності її представника (а.с.227).

Колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу за участю представника відповідача і апелянта ОСОБА_1 адвоката Луценко О.А. і на підставі наявних доказів.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває тривалий час в провадженні апеляційного суду (а.с.197, 209), від учасників справи не надходило заяв або клопотань про відкладення слухання справи, колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції у відкритому судовому засіданні, за участю з`явившихся осіб і на підставі наявних доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 7 000,00 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач може надавати допомогу в такому розмірі (а.с.172-175).

З висновком суду про те, що відповідач ОСОБА_1 може і зобов`язаний надавати допомогу на утримання своєї доньки до досягнення нею повноліття у вигляді сплати щомісячних аліментів, колегія суддів погоджується.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 02.08.2019 року по 04.05.2023 року.

Під час перебування у шлюбі у подружжя народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Після розірвання шлюбу донька залишалася проживати разом із матір`ю.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначала, що вона не працює та отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років у розмірі 860,00 грн. щомісячно.

Позивачці і заявнику апеляційної скарги ОСОБА_2 на праві власності належать кв. АДРЕСА_1 та автомобіль марки Mercedes-Benz С 200, 2003 року випуску (а.с.80,82).

В свою чергу, відповідач і заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 є фізично здоровою та працездатною особою і у нього окрім неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших утриманців немає.

26.05.2014 року відповідачу і заявнику апеляційної скарги ОСОБА_1 було видано посвідчення особи моряка, термін дії якого сплив 26.05.2024 року (а.с.135). Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 15.11.2023 року ОСОБА_1 з грудня 2021 року перебуває за межами України (а.с.74).

За період з 06.02.2023 року по 01.11.2023 року відповідачем було у добровільному порядку перераховано позивачці допомогу на утримання неповнолітньої доньки у загальному розмірі 90 500,00 грн., що не заперечувалось сторонами під час розгляду справи у суді першої інстанції (а.с.2,69-71).

Відомостей про доходи ОСОБА_1 , а також про належне йому рухоме та нерухоме майно, матеріали справи не містять.

Крім того, згідно банківської виписки з липня 2022 року відповідач ОСОБА_1 не отримує будь-яких доходів (а.с.138).

Згідно довідки від 22.11.2023 року ОСОБА_1 навчається в Академії (Loop AcademyLLC - США), за спеціальністю інженера-розробника програмного забезпечення ІТ (а.с.76-77, 79).

В сенсі положень ст. 182 СК України, зазначені обставини є суттєвими для вирішення питання щодо визначення розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої доньки сторін.

Визначаючи аліменти на утримання неповнолітньої доньки сторін, суд першої інстанції вищезазначене до уваги не взяв та прийшов до помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 7 000,00 грн. щомісячно.

При цьому колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів отриманих доходів відповідача і заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 і того, що на час ухвалення оскаржуваного судового рішення він працює на кораблях закордонного плавання.

Що стосується апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката Чебаненко О.А., колегія суддів зазначає наступне.

В апеляційній скарзі представник апелянта і позивачки ОСОБА_2 посилається на те, що позивачка самостійно щомісячно несе витрати на утримання неповнолітньої доньки.

Проте, як позивачка зазначила в своїй позовній заяві, відповідачем у період з 06.02.2023 року по 03.08.2023 року було сплачено аліменти у добровільному порядку у розмірі 78 500,00 грн. (а.с.2).

Посилання в апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 адвоката Чебаненко О.А. на те, що відповідач на даний час проживає в США та освоює нову професію інженера-розробника в сфері ІТ, а тому може сплачувати аліменти у розмірі 10 000,00 грн., також не заслуговують на увагу, оскільки само по собі навчання відповідача в навчальному закладі не дає підстави вважати, що він має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі.

Разом з тим, апеляційний суд при розгляді цієї справи враховує положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

Колегія суддів зазначає, що дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Підсумовуючи викладене, а також зважаючи на те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, має посвідчення моряка та його статки дозволяють йому перебувати за кордоном та проходити там навчання в закладі, інших утриманців, крім дитини у нього немає, а також враховуючи, що позивачка має у власності рухоме та нерухоме майно, та відповідно має статки на його утримання, колегія суддів приходить до висновку про зміну оскаржуваного рішення та стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.02.2024 року зміні, з прийняттям постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 12.09.2023 року і до її повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Що стосується додаткових витрат, які позивач і заявник апеляційної скарги ОСОБА_2 несе на утримання доньки ОСОБА_3 , то вони можуть бути вирішені за позовом одного із батьків дитини, в порядку, передбаченому ст. 185 СК України.

Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка звільнена від сплати судового збору.

Враховуючи, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, заявнику апеляційної скарги ОСОБА_1 слід компенсувати судовий збір за рахунок державного бюджету у розмірі 322,08 грн.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2024 року змінити, в частині визначення розміру аліментів.

Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч гривень 00 копійок), щомісячно, починаючи з 12 вересня 2023 року і до її повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В решті рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2024 року залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 322,08 грн. (триста двадцять дві гривні 08 копійок) за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 18.10.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова