Провадження № 22-ц/811/2584/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цьони С.Ю.

з участю: представника ЛМКП «Львівтеплоенерго»

Бекерської О.І., представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обгрунтування вимог заяви покликається на те, що 09 вересня 2022 року поблизу будинку АДРЕСА_1 належний йому автомобіль марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням в`їхав у вибоїну, яка фактично була вирізаним шматком асфальту, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Стверджує, що об`їхати вибоїну у нього не було можливості, оскільки фактично вирізаний шматок асфальту був ширшим за проїзну частину, небезпечна для проїзду ділянка не була огороджена і не позначена в жодному напрямку руху відповідними дорожніми знаками для інформування водіїв та своєчасного виявлення перешкоди. Зазначає, що ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження становила 219212.00 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує ринкову вартість автомобіля та складає 292881.95, відтак йому завдано матеріальний збиток в розмірі в розмірі вартості автомобіля, тобто 219212.00 грн. Вказує, що 03 грудня 2022 року відносно начальника теплових мереж Шевченківського району Гереги Р.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серія ААД № 362501 за ч. 4 ст. 140 КУпАП, в якому встановлено, що він, будучи посадовою особою, відповідальною за проведення робіт, не вжив заходів щодо ліквідації вибоїни, не усунув відхилення висотної позначки кришки люка від рівня покриття проїжджої частини, не встановив відповідні огородження та дорожні знаки. Звертає увагу, що проїзна частина дороги по АДРЕСА_1 перебувала на балансі Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, а роботи з благоустрою проїзної частини дороги здійснювалося працівниками Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» з порушенням строків відновлення розритої ділянки дороги. Вважає, що факт настання дорожньо-транспортної пригоди знаходиться в прямому взаємозв`язку з невиконанням відповідачами обов`язку з утримання майна, а також невиконанням нормативних документів щодо безпеки дорожнього руху при розритті ділянки проїзної частин. Наголошує, що крім матеріальної шкоди йому завдано ще й моральну шкоду, яку він оцінює в розмір 20 000 грн., що полягає у знищенні її майна та неможливості користуватися своєю власністю за призначенням, а також неможливості реалізувати її за кошти, які будуть достатніми для придбання іншого автомобіля.

З наведених підстав просить стягнути солідарно з Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради та Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заподіяні матеріальні збитки в розмірі 219212.00 грн., витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 4500 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., а всього 243712.00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 219212.00 грн. на відшкодування матеріальних збитків , 4500 грн. за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, а також 2481.00 грн. судового збору, а всього 226193.00 грн.

У решті у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог оскаржило Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго»,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що проїзна частина по АДРЕСА_1 перебувала на підготовчій стадії перед асфальтуванням, а саме місце розкопки було засипано щебенем, оскільки дорожній одяг відновлюють тільки після забезпечення належного ступеня ущільнення грунту у засипаній траншеї (котловані), земельну ділянку було огороджено та встановлено попереджувальні дорожні знаки. Зазначає, що у позивача, як водія транспортного засобу, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди виник обов`язок негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та не продовжувати рух по небезпечній ділянці дороги. Вказує, що позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями працівників Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» по ремонту дороги та дорожньо-транспортною пригодою, в результаті якої пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Ford Focus». Вважає, що суд безпідставно стягнув на користь позивача матеріальну шкоду, рівну ринковій вартості автомобіля, не врахувавши аварійні пошкодження, оскільки позивач залишив транспортний засіб у себе та не визнавав його фізично знищеним. З наведених підстав просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

З апеляційної скарги вбачається, що рішення суду оскаржується лише в частині в частині задоволених позовних вимог, а відтак законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ЛМКП «Львівтеплоенерго» Бекерської О.І. на підтримання доводів апеляційної скраги, заперечення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася у зв`язку з невиконанням ЛМКП «Львівтеплоенерго» обов`язків по утриманню майна, а відтак з відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 219 212.00 грн., а вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. не підлягає до задоволення, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів завдання йому моральної шкоди.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.

До об`єктів благоустрою населених пунктів належать вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Частиною другою статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Судом встановлено, що 09 вересня 2022 року в АДРЕСА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якої автомобіль передньою частиною заїхав в розриту ділянку дороги (яму), внаслідок чого отримав механічні пошкодження.

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 .

Працівниками патрульної поліції було зафіксовано факт даної ДТП, про що складено рапорт від 09 вересня 2022 року, схему місця ДТП та акт обстеження ділянки вулично - шляхової мережі. Згідно зі схемою місця ДТП. ширина проїзної частини становить 4,5 метри, ширина ями - 5 метрів. Фактично вирізаний шмат асфальту був ширше за проїзну частину, яка не була огороджена і не позначена в жодному напрямку руху відповідними дорожніми знаками для інформування і своєчасного виявлення перешкоди для руху, глибина ями 13 сантиметрів. За таких умов цілком зрозуміло, що оминути вирізану ями (проїхати повз неї) не було жодної можливості.

З оглянутих фотографій місця події, акту обстеження ділянки вулично - шляхової мережі не вбачається на місці ДТП будь яких попереджувальних знаків та/або стрічок.

Твердження представники ЛМКП «Львівтеплоенерого» про огородження та встановлення відповідних дорожніх знаків для інформування проїзду, не знайшли свого підтвердження, і спростовуються вищенаведеним.

Працівниками поліції ділянку дороги на АДРЕСА_1 у Акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, визнано небезпечною для проїзду (том 1 арк.спр.13).

З урахуванням цих обставин, відносно начальника теплових мереж Шевченківського району Руслана Гереги був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №362501 від 03.10.2022 року за частиною 4 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Приписи пункту 7 частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», частини 1 статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» вказують, що організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача належить до віддання саме виконавчого органу міської ради.

За змістом норм ст. 10, 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» безпосереднє визначення балансоутримувача об`єктів благоустрою комунальної власності належить до повноважень саме виконавчих органів місцевого самоврядування, які також мають здійснювати функції із забезпечення належного утримання та ремонту об`єктів благоустрою комунальної власності та їх частин, які належать до їх компетенції та перебувають на їхньому балансі та обслуговуванні.

Пункт 31 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», передбачає можливіст прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Вищезгаданий страховий випадок стався через аварійну ситуацію, для ліквідації якої 31.08.2022 ЛМКП «Львівтеплоенерго» проводилось аварійне розриття проїзної частини АДРЕСА_2 , про що за повідомленням ЛМКП «Львівтеплоенерго» працівниками Шевченківської районної адміністрації внесено відповідний запис в журнал аварійних розриттів, що 31.08.2022 ЛМКП «Львівтеплоенерго» передано аварійне розриття проїзної частини АДРЕСА_2 (том 1 арк.спр.76).

На території Львівської ОТГ діє рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 21.04.2011 року №376 «Про Правила благоустрою Львівської міської територіальної громади», які є нормативно-правовим актом, який встановлює порядок благоустрою та утримання об`єктів благоустрою Львівської міської територіальної громади, визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста, які спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини; правила є обов`язковими для виконання на території Львівської міської територіальної громади всіма органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, органами самоорганізації населення, посадовими особами міської ради, об`єднаннями громадян, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства.

Так відповідно до п. 15.1.1. «Правил благоустрою Львівської міської територіальної громади», затверджених Ухвалою №376 від 21.04.2011 (із змінами та доповненнями) (які діяли на час відповідних правовідносин) (надалі Правила благоустрою), у разі виникнення аварій на інженерних мережах чи спорудах власник або їх балансоутримувач зобов`язаний оформити акт про аварію та схему розриття і у цей же день поінформувати районну адміністрацію (телефонограмою), комунальне підприємство Адміністративно-технічне управління, центральну міську диспетчерську службу, відділ Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Львівської міської територіальної громади та автомобільно-технічної інспекції ГУ МВСУ у Львівській області та балансоутримувача території, на якій відбулася аварія, і негайно вжити заходів щодо її ліквідації. На місце аварії обов`язково запрошуються представники організації, які мають суміжні з місцем аварії комунікації (явка безоплатна).

Окрім того Правилами передбачено, що для ліквідації пошкоджень інженерних мереж для Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго становить 1 доба (п. 15.1.2.4. Правил); у разі проведення робіт, пов`язаних з розриттям проїжджих частин, закриттям або частковим закриттям проїжджих частин, в обов`язковому порядку відділ Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Львівської міської територіальної громади та автомобільно-технічної інспекції ГУ МВСУ у Львівській області готує схему тимчасової організації дорожнього руху (п. 15.1.6. Правил).

Так п. 15.1.11. «Правил» передбачено, що після ліквідації аварії місце розриття передається організацією, яка проводила роботи з усунення пошкоджень, відповідному структурному підрозділу підприємства/власника мереж або іншому підприємству (організації), яке гарантує відновлення покриття.

Листом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 25 жовтня 2022 року № 36-вих-89966 підтверджується, що вулиця Назарука у місті Львові знаходиться на балансі Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Згідно з листом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 03 листопада 2022 року № 36-вих-94150 31 серпня 2022 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» передано аварійне розриття проїжджої частини на АДРЕСА_2

Передання аварійного розриття проїжджої частини на вул. Назарука, 1 вул. Б.Хмельницького, 267 у м. Львові ЛМКП «Львівтеплоенерго» підтверджується і листом ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 25 листопада 2022 року № 4-2506-35023.

Згідно з листом КП «Адміністративно-технічне управління» від 11 листопада 2022 року № 2410-07-2366 обов`язки по приведенню до належного стану проїжджої частини на АДРЕСА_2 покладаються на виконавця робіт ЛМКП «Львівтеплоенерго». Проведеним обстеженням 21 вересня 2022 року засвідчено відновлення благоустрою проїжджої частини на АДРЕСА_2 в щебні, а 30 вересня 2022 року в асфальті, що підтверджує порушення строків відновлення розритої ділянки дороги та відсутність будь якого реагування балансоутримувачем.

Як вбачається із листа Шевченківської районної адміністрації від 06.12.2022 за №36- вих-107964 аварійне розриття проїжджої частини по АДРЕСА_1 здійснювалось 31.08.2022 року ЛМКП «Львівтеплоенерго», при цьому Шевченківська районна адміністрація наголошує, що під час проведення робіт ЛМКП «Львівтеплоенерго» було зобов`язано дотримуватись ДСТУ 3587-97 Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги вулиці та залізничні переїзди» та Правил благоустрою м.Львова.

З листа Шевченківської районної адміністрації від 14.12.2022 за №36- вих-111226 вбачається, що саме Шевченківська районна адміністрація виступає замовником закупівлі послуг з утримання вулично-дорожньої мережі Шевченківського району міста Львова, відповідно виступає розпорядником бюджетних коштів.

Безспірно встановлено те, що відповідальним за приведення до належного стану проїзної частини на АДРЕСА_2 , є ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 09 вересня 2022 року встановлено, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на Шевченківська районну адмінітсрацію; експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», оскільки покриття проїзної частини має яму 3х3 м.; експлуатаційний стан технічних засобів організації дорожнього руху не відповідає вимогам ДСТУ4100:2014 та ДСТУ3308-96 через відсутність дорожніх знаків.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що оскільки шкода, яка була завдана внаслідок неналежного утримання дороги ЛМКП «Львівтеплоенерго» під час ліквідації аварійної ситуації та настала внаслідок бездіяльності відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго», то відповідальність за спричинення збитків позивачу має бути покладена на відповідач ЛМКП «Львівтеплоенерго».

При цьому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП транспортному засобу сума завданої матеріальної шкоди (вартість відновлювального ремонту автомобіля) в розмірі 219 212, 00 грн.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з висновком експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи від 10 жовтня 2022 року № 52/22, складеним судовим експертом Онишком Р.М. на підставі договору № 24/22 від 22 вересня 2022 року, ринкова вартість автомобіля марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_3 , на момент пошкодження у ДТП 09 вересня 2022 року становить 219 212 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_3 , становить 292881.95 грн.; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження у ДТП 09 вересня 2022 року, приймається рівною дійсній (ринковій) вартості автомобіля без урахування аварійних пошкоджень у цінах станом на момент огляду 22 вересня 2022 року, становить 219212 грн.; вартість автомобіля марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_3 ,, пошкодженого внаслідок ДТП 09 вересня 2022 року, у пошкодженому стані становить 122 873 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_3 , перевищує вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди, ремонт автомобіля є економічно необгрнутованим, а відтак автомобіль є фізично знищеним.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції підтвердив, що пошкоджений автомобіль марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_3 залишився у позивача, ОСОБА_1 , він частково його відремонтував.

Враховуючи наведене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1

219212.00 грн., що становить ринкову вартість автомобіля на момент пошкодження у ДТП із залишенням у його власності пошкодженого автомобіля.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що стягнення з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на відшкодування завданої шкоди 219212.00 грн., що становить ринкову вартість автомобіля на момент його пошкодження і залишення у власності ОСОБА_1 пошкодженого автомобіля, вартість якого після пошкодження становить 122873.00 грн., суперечить чинному законодавству.

Колегія суддів вважає, що з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 96 339.00 грн., що становить різницю між ринковою вартістю автомобіля марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_3 , що становить 219212.00 грн. та вартістю автомобіля у пошкодженому внаслідок ДТП стані, що становить 122873.00 грн. із залишенням у власності ОСОБА_1 пошкодженого автомобіля.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`зку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частина 3 статті 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

З урахуванням обставин справи, встановлених судом, зокрема те, що по вулиці Назарука в місці проведення ремонтних робіт станом на день ДТП проїжджали інші автомобілі без пошкоджень, те, щоуважність водія під час руху могла би зменшити розмір шкоди, водій проїзжав автомобілем вдень і не міг не бачити таку велику за розміром вибоїну та міг зупинити автомобіль, чого не зробив, враховуючи те, що позивачем не доведено душевних страждань та переживань, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням автомобіля, колегія суддів вважає безпідставними позовні вимоги про стягнення з ЛМКП «Львівтеплоенерго» коштів на відшкодування моральної шкоди.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення на його користь майнової шкоди в розмірі 96 339 грн. 00 коп. то на підставі п. 13 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які підлягають стягненню, слід змінити та стягнути з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 2759.59 грн. судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» підлягає стягненню 2250.39 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2759.59 грн. судових витрат, а з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» підлягає стягненню 2250.39 грн. судових витрат, то враховуючи вимоги ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 509 грн. 20 коп. судових витрат.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 96 339 грн. 00 коп. майнової шкоди.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 509 грн. 20 коп. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена (у зв`язку із перебуванням у відпустці одного з членів колегії суддів) 25 листопада 2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк