Справа № 606/1934/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 10000 грн щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду на період навчання, але не довше за досягнення нею 23 років.

Вимоги позову обґрунтовує тим, що вона є повнолітньою донькою відповідача, навчається в ДНЗ «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» на оператора з обробки інформації та програмного забезпечення на державній денній формі навчання строком до 30.06.2025. Кошти на власне утримання вона отримує від матері, батько відповідач по справі до досягнення позивачем повноліття сплачував аліменти, однак тепер жодної матеріальної допомоги не надає, хоча знаходиться у працездатному віці, має дохід, а тому може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Вказане стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 17.09.2024 було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 30.09.2024, яке було відкладено на 23.10.2024 у зв`язку з неявкою відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак у позові клопотала про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання повістки про з`явлення до суду за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив.

Тому суд у відповідності до статті 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного вирішення справи позивач заперечень не висловлювала.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 08.02.2005 зареєстровано шлюб, після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_4 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 04.

В сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 08.09.2006 виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис №75.

Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.11.2010 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , зареєстрований 08.02.2005 у виконкомі Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 04.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданої Роменським відділом ДВС у Роменському районі Сумської області за № 69790 від 24.06.2024, згідно з виконавчим листом № 2-952/10 від 11.01.2011, виданим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2009 до досягнення дитиною повноліття, заборгованість станом на 01.06.2024 відсутня.

ОСОБА_1 дійсно навчається у Державному навчальному закладі «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» на ІІІ курсі за професією «Оператор з обробки інформації та програмного забезпечення» (Наказ №1 «З-УДЗ» від 01.09.2022). Термін закінчення навчання: 30.06.2025. Вказане підтверджується довідкою від 23.08.2024 за №551, виданою Державним навчальним закладом «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою».

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

В силу вимог статті 182 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що дочка ОСОБА_1 досягла повноліття, продовжує навчання у навчальному закладі, самостійно заробляти на навчання, проживання та транспортні витрати пов`язані з добиранням до місця навчання не має можливості, а тому потребує матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, не встановлено обставини про його незадовільний стан здоров`я чи інших обставин, що унеможливлюють сплату відповідачем аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, а тому, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дитини, суд приходить до висновку, що останній може надавати матеріальну допомогу дочці.

При визначенні розміру аліментів суд враховує й те, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою стосується обох батьків.

Згідно частини першої статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача в користь позивача, на її утримання аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову 13.09.2024 і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача в більшому розмірі, оскільки сторонами не надано доказів, на підтвердження потреби дитини у аліментах в тому розмірі, який заявлено у позові, зокрема доказів щодо вартості навчання, вартості підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження, тощо, а також не надано доказів, які б підтверджували такий майновий стан відповідача, який би дозволяв йому сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує в порядку статті 141 ЦПК України.

На підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, визначеному КМУ.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимогами щодо стягнення аліментів, то судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.4,12,141,247,265 ЦПК України, ст.ст.180,182,184,199,200 Сімейного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 13.09.2024 і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. на користь держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя А.В.Мельник