1Справа № 335/7295/24 2/335/2671/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючої судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шевченко К.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача в режимі відеоконференції Микитюка Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг», третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг», третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу.

В обґрунтування позову зазначала, що 12 грудня 2023 року близько 19 год. 30 хв. за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 133 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу Cherry Tiggo 5, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

ОСОБА_3 у письмових поясненнях свою вину в зазначеній ДТП визнав повністю, тому на підставі п. 2.11 ПДР України та п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії дійшли згоди та вирішили спільно оформити пригоду за допомогою повідомлення про ДТП, тобто Європротоколу. В подальшому ці повідомлення були направленні до страхових компаній з метою відшкодування заподіяної шкоди.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» згідно полісу №214999523. Страхова сума за полісом: 320 000,00 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 160 000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну. Розмір франшизи - 2 500,00 грн.

Відповідно до рахунку-фактури № від 19 грудня 2023 року, вартість ремонтних робіт транспортного засобу Cherry Tiggo 5, д.н.з. НОМЕР_2 , склала 15 831,24 грн.; вартість запчастин (матеріалів) склала 33 998,24 грн. загальна вартість ремонтних робіт разом з ПДВ складає 59 795,38 грн.

27 лютого 2024 року за замовленням ОСОБА_2 автотоварознавцем ОСОБА_4 було проведено автотоварознавче дослідження. Відповідно до звіту №151 про оцінку транспортного засобу Cherry Tiggo 5, д.н.з. НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 39 300,95 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 27 516,46 грн.

12 лютого 2024 року ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» листом вих.№ 1202-06 відмовило у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_2 посилаючись на те, що згадане вище повідомлення про ДТП складено з порушеннями, а «водіями транспортних засобів не було досягнуто згоди щодо причин та обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди».

Позивач вважає вказану відмову у виплаті страхового відшкодування протиправною з огляду на те, що факт того, що водії дійшли згоди щодо причин та обставин ДТП, а саме встановили, з вини котрого з водіїв сталася ДПТ, підтверджується письмовими поясненнями обох учасників та повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Враховуючи визнання ОСОБА_3 свої вини у вчиненні ДТП, є підстави для стягнення зі страховика матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу, а тому просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА ОБЕРІГ» на користь ОСОБА_2 59795,38 грн. матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу.

Ухвалою судді від 27.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

12.07.2024 представником відповідача подано на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову з таких підстав. Станом на дату написання даного відзиву на позовну заяву Позивач або його уповноважена особа не звертались до Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, а тому Відповідач обґрунтовано та правомірно не приймав рішення щодо здійснення виплати страхового відшкодування. ТДВ СГ Оберіг наголошує про те, що жодним чином не порушував, не оспорював права, свободи чи законні інтересів Позивача, адже фактично Позивач особисто, нехтуючи визначеними спеціалізованим Закону № 1961- IV правами та обов`язками потерпілих та страховика під час врегулюванні даного випадку, наразі усунувся від доведення факту наявності підстав для отримання страхового відшкодування, внаслідок чого безпідставно передчасно звернувся до суду. ОСОБА_2 взагалі належним чином незверталася до Відповідача для отримання страхового відшкодування, згідно вимог ст.35 Закону № 1961-IV вимоги майнового характеру не подавала, однак передчасно звернулася до суду за захистом начебто порушених прав та інтересів, без доведення факту такого порушення. Відповідно до Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду затверджена протоколом президії МТСБУ від 11.08.2011 року за №274/2011. п. 7.13 Інструкції у пункті 15 ставиться підпис (підписи) особи(осіб), що оформляла (оформляли) Повідомлення. Відповідно до абз. 2 п. 6 Інструкції УВАГА! Тільки після підписання Повідомлення водіями учасниками ДТП, аркуші розділяються для кожного із водіїв. В наданому Європротоколі від 12.12.2023 року водіями транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, порушено підпункт 7.13. пункту 7 Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а саме: відсутні підписи водіїв транспортних засобів А та В. Даний факт також підтверджено у записі телефонних розмов з: водієм транспортного засобу Opel д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 ; водієм транспортного засобу Chery д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 . Оскільки водіями транспортних засобів не було досягнуто згоди щодо причин та обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, вони не мали права залишати місце дорожньо-транспортної пригоди та повинні були діяти у відповідності «д» п. 2.10 Правил дорожнього руху, а саме, зобов`язані повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських. Повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду (Європротоколу) відбулось з порушенням вимог Закону № 1961-IV, Правил дорожнього руху України та Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, таким чином учасники ДТП не виконали належним чином своїх обов`язків, визначених Законом № 1961-IV, що призвело до неможливості встановити причини та обставини настання дорожньо-транспортної пригоди.Крім того, згідно тексту позовної заяви, позивач наполягає про начебто належним чином обґрунтований заявлений розмір позовних вимог у вигляді документів від суб`єкта підприємницької діяльності Однак, на переконання ТДВ СГ Оберіг, рахунок, договірні ціни як зазначено у документах від СПД не можуть бути належними та допустимими доказами в якості обґрунтування розміру матеріальної шкоди відповідно до положень чинного законодавства. До того ж, при визначенні розміру позовних вимог не врахований коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу.

19.08.2024 року від позивача до суду надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначає, що до позовної заяви долучено копію відмови відповідача від 12.02.2024 року, що свідчить про те, що позивачка зверталася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. До того ж, звіт №151 містить протокол огляду транспортного засобу, який підписаний ОСОБА_3 , що спростовує твердження відповідача про невстановлені обставини ДТП.

19.08.2024 до суду від ОСОБА_3 надійшла заява свідка.

05.09.2024 року від відповідача надійшли заперечення на письмові пояснення та заперечення на заяву свідка, згідно до яких зазначено, що лист за вих. № 1202-06 від 12.02.2024 року, що був направлений Відповідачем на адресу Позивача являється ні чим іншим ніж повідомлення про підстави для відмови у здійснення страхового відшкодування. Доказом чого слугує наступного змісту текст, далі цитата: Повідомляємо у разі направлення заяви про страхове відшкодування, оформленої відповідно до вимог Закону № 1961-IV, вищевикладене може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Також щодо поданого позивачем звіту зазначив, що звіт оцінювачем було проведено станом не на дату ДТП - 12.12.2023 року, а на довільну дату - 26.02.2024 року, що є грубим порушенням вимог Стандарту. Доказом цього слугує аркуш перевірки даних до експ висновок/калькуляція №151/24 від 26.02.2024 року. Разом із тим слід також зауважити, що у ксп висновок/калькуляція №151/24 від 26.02.2024 року на аркуші №3 вказана наступна цитата ЦІНИ +20%, що відповідає врахування податку на додану вартість при розрахунках. Більш того, оцінювачем також вказано, що вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 27516,46 грн. Як встановлено з наданих доказів, Позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження факту оплати проведеного ремонту на станції технічного обслуговування, котра є платником податку на додану вартість. Оскільки звіт Позивача містить інформацію про оплату вартості відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ, а Позивач не надав належних доказів проведення відновлювального ремонту, тому позовні вимоги на заявлену суму грошових коштів є неправомірні та безпідставні.Щодо заяви свідка ОСОБА_3 , то відповідач зазначив, що станом на дату написання даних заперечень ОСОБА_3 не залучався у якості свідка, клопотань сторін щодо виклику ОСОБА_3 у якості свідка також подано не було. ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність, визначену ст.384 Кримінального кодексу України ніким не повідомлявся, до присяги у відповідності до ст.230 ЦПК не приводився ані в письмовому, ані в усному вигляді.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі і просить його задовольнити на підставах, що викладені у позовній заяві. Зазначив, що не підписання Європротоколу обома учасниками не свідчить про те, що вони не дійшли згоди, а тому відмова у виплаті завданої шкоди є безпідставною.

У судовому засіданні представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі на підставах, що викладені у відзиві. Зазначив, що ОСОБА_2 не зверталася із заявою про виплату страхового відшкодування у порядку встановленому законом. Крім того, розмір збитків є недоведеним, а європротокол складений із порушеннями, оскільки не підписаний жодним із учасників ДТП, що свідчить про те, що водії не дійшли згоди щодо причин та обставин ДТП і як наслідок неможливість встановити причини та обставини настання дорожньо-транспортної пригоди. Електронний Європротокол не складався.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд дійшов такого висновку.

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

12 грудня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу Cherry Tiggo 5, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» згідно полісу №214999523. Страхова сума за полісом: 320 000,00 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 160 000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну. Розмір франшизи - 2 500,00 грн.

ОСОБА_2 повідомила ТДВ «СГ «Оберіг» про те, що 12.12.2023 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу Cherry Tiggo 5, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, завдано збитків, що встановлено з відповіді ТДВ «СГ «Оберіг» №1202-06 від 12.02.2024 року та не спростовується відповідачем.

Згідно вказаної відповіді 12 лютого 2024 року ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» листом вих.№ 1202-06 повідомлено ОСОБА_2 що оформлення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду(Європротокол) відбулося з порушенням вимог Закону № 1961-ІV, Правил дорожнього руху та Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, таким чином учасники ДТП не виконали належним чином своїх обов`язків, визначених Законом, що призвело до неможливості встановити причини та обставини настання дорожньо-транспортної пригоди. Повідомлено, що у разі направлення заяви про страхове відшкодування оформленої відповідно до вимог Закону, вищевикладене може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Згідно Акт огляду від 13.12.2023 року транспортний засіб Cherry Tiggo 5, д.н.з. НОМЕР_2 , оглянуто представником відповідача ОСОБА_5 . Матеріали справи не містять щодо здійснення страхувальником оцінки розміру заподіяної ОСОБА_2 шкоди за механізмом встановленим законодавством, яке регулює спірні правовідносини (відсутній звіт (акт) про оцінку або висновок експерта).

Матеріалами справи не підтверджено звернення ОСОБА_2 із заявою відповідно до п. 35.1. ст.35 Закону № 1961-ІV про страхове відшкодування до відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності), що спрямовані на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України урегульовані нормами Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.3 Закону №1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно із ст.5 Закону №1961-IV, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст.6 Закону №1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 28 Закону №1961-IV).

Пунктом 33.2 ст.33 Закону України №1961-IV встановлено, що уразі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Відповідно до абз. 3 п. 2.11 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.19.2001р. № 1306, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

Порядок використання та відшкодування по Європротоколу регламентується Законами України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» № 3045-VI від 17.02.2011.

Європротокол це спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді, на спеціальному бланку, так і в електронній формі, з використанням системи «Електронний Європротокол». Система «Електронний Європротокол» є доступною за посиланням https://dtp.mtsbu.ua.

Бланк Європротоколу видається автовласнику безкоштовно під час укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У разі втрати або використання бланку Європротоколу, новий бланк видається страховиком безоплатно на підставі письмової заяви.

Європротоколом можна скористатися при умовах, коли: відсутні травмовані (загиблі) люди, водії-учасники ДТП мають поліси автоцивільної відповідальності, наявна згода водіїв транспортних засобів - учасників ДТП щодо її обставин, у водіїв відсутні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

У разі невиконання хоча б однієї з зазначених умов, виклик відповідного підрозділу Національної поліції для оформлення ДТП є обов`язковим.

З 1 жовтня 2017 року МТСБУ впроваджений «Електронний Європротокол». Відповідно до рішення Президії МТСБУ (Моторного (транспортного) страхового бюро України) від 13.07.17 № 403/2017 Європротокол, оформлений з використанням зазначеної системи, є повним аналогом європротоколів, надісланих або пред`явлених страховику у паперовій формі.

Додаткові умови для застосування системи «Електронний Європротокол»: транспортні засоби обох учасників ДТП повинні мати діючі поліси внутрішнього страхування. Якщо будь-який ТЗ забезпечений полісом іноземного страховика, необхідно використовувати паперовий бланк Європротоколу або викликати поліцію. Водії повинні мати при собі справні мобільні телефони. Хоча б один з учасників ДТП повинен мати з собою пристрій (смартфон, планшет, ноутбук) з фотокамерою та доступом в Інтернет. Ідентифікаційні дані про страхувальника (коди ІНПП або ЄДРПОУ) та про забезпечений транспортний засіб (номерний знак, марку та модель) мають бути зазначені в полісі та коректно внесені в єдину централізовану базу даних МТСБУ. В протилежному випадку Система не зможе правильно ідентифікувати учасників ДТП.

Якщо водії скористались Європротоколом (незалежно від його форми), то вони: мають право залишити місце ДТП, звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції України про настання ДТП, звільняються від адміністративної відповідальності, передбаченої за спричинення ДТП, повинні не пізніше трьох робочих днів з дати ДТП звернутись зі своїм примірником заповненого Європротоколу до страховика, з яким укладали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В разі використання системи «Електронний Європротокол» повідомлення страховикам учасників ДТП відправляються автоматично.

При оформленні Європротоколу страхове відшкодування є додатково лімітованим. При оформлені європротоколу діє додатковий ліміт на страхові виплати.

Відповідно до змісту вимог Інструкції щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), погодженої Начальником управління державної автомобільної інспекції МВС України 31.08.2011 р., затвердженої Протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 р. №274/2011, ця Інструкція визначає умови заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке надається Страховику чи Моторному (транспортному) страховому бюро України водієм транспортного засобу на виконання підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також застосування Типових схем дорожньо-транспортних пригод та розподілу відповідальності учасників дорожньо-транспортної пригоди за заподіяну ними шкоду при оформленні документів по дорожньо-транспортним пригодам без участі уповноважених на те працівників міліції.

Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Повідомлення) - письмове повідомлення встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі - МТСБУ) зразка, яке надається Страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.

Повідомлення заповнюється та підписується водіями транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). Повідомлення може оформлятися одним із водіїв транспортних засобів виключно у разі, якщо оформлення ДТП здійснювалося уповноваженими на те працівниками міліції.

При складанні Повідомлення використовується тільки один комплект документів, що складається з трьох аркушів: титульної сторінки, оригіналу та копії повідомлення будь-якого учасника ДТП.

Повідомлення заповнюється чітко, розбірливо, від руки кульковою ручкою, бажано друкованими літерами, при цьому обов`язково зазначаються всі відомості про кожного учасника ДТП. Вибір учасником колонки (жовта чи блакитна) не має значення.

У разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти Повідомлення. У такому разі водії транспортних засобів після складення Повідомлення мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов`язку інформувати Державтоінспекцію МВС України про її настання.

Виправлення у Повідомленні категорично забороняються. Замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Тільки після підписання Повідомлення водіями - учасниками ДТП, аркуші розділяються для кожного із водіїв.

Порядок заповнення Повідомлення:

Пункти 1, 2 заповнюються згідно з фактичними датою та часом настання ДТП із зазначенням місця ДТП;

У пунктах 3, 4 Повідомлення вірне твердження позначається знаком «Х»;

У пункті 5 зазначаються відомості про свідків ДТП. У разі, якщо свідки ДТП не встановлені або відсутні, то у цьому пункті робиться запис, наприклад: «не виявлені» або «відсутні»;

У пункті 6 зазначається інформація про страхувальника згідно з даними полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або «Зеленої карти» (далі- Сертифікат страхування);

Пункт 7 заповнюється згідно з даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та Сертифікату страхування. Відомості в зазначених документах мають співпадати;

Пункт 8 заповнюється згідно з даними Сертифікату страхування. Поле «ТАК» пункту 8 «Чи покриває поліс шкоду транспортному засобу?» позначається знаком «Х» за наявності договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (КАСКО);

Пункт 9 заповнюється згідно з даними посвідчення водія - учасника ДТП. Також водій - учасник ДТП зазначає номер свого телефону або електрону адресу (е-mail) та адресу фактичного проживання;

У пункті 10 стрілкою необхідно вказати напрям і місце початкового удару (первинного контакту);

У пункті 11 стисло зазначаються видимі пошкодження кожного транспортного засобу;

У пункті 12 (клітинки 1-17) відмічаються знаком «Х» обставини, які відносяться та характеризують ДТП.

Обов`язково зазначається кількість відмічених знаком «Х» клітинок;

У пункті 13 відображаються: розташування транспортних засобів А і В на момент настання ДТП, стрілками напрямок їх руху, дорожні знаки та розмітка, назва вулиць або доріг. Для позначення автомобіля використовується позначка « »;

Для зображення роздільних смуг, перехрестків та вулиць використовуються позначки «¦ », « + », « = »;

У пункті 14 надається додаткова інформація, яка не міститься у Повідомлені та яку водій транспортного засобу вважає за необхідне викласти. У разі необхідності дозволяється використання додаткового аркуша. У такому випадку в пункт 14 Повідомлення вноситься запис «додаткові пояснення на ___ аркушах додаються»;

У пункті 15 ставиться підпис (підписи) особи (осіб), що оформляла (оформляли) Повідомлення.

Дослідивши копію Європротоколу від 12.12.2023 встановлено, що Повідомлення про дорожню пригоду (Європротокол) складено з чисельними порушеннями вимог Інструкції та рекомендацій щодо його заповнення, зокрема:

- він не містить підписів осіб, що оформлювали Повідомлення у п.15,

- не вказане місце ДТП у п.2 (зазначено лише м.Запоріжжя, без зазначення адреси),

- не повністю заповнені п. 8,

- не заповнено п. 5 (номер посвідчення водія водія ОСОБА_6 , категорія, посвідчення дійне до), що у свою чергу унеможливлює встановлення особи водія під час складення Повідомлення про ДТП та як і наявність відповідного посвідчення водія)

- у п.11 не зазначені видимі пошкодження транспортного засобу обох водіїв,

- у п. 12 не зазначена кількість відмічених знаком «Х» клітинок, обставини щодо дій водія автомобілю В не відмічені взагалі,

- у п. 13 у схемі пригоди взагалі неможливо встановити розташування транспортних засобів А і В на момент настання ДТП, дорожні знаки (головна дорога чи другорядна і т.п) та розмітка, назва вулиць або доріг не зазначені, як і не позначені транспортні засоби учасників літерами А і В, а відсутність вказаної інформації у сукупністю з відсутністю місця вчинення ДТП та не зазначення дій водія автомобіля В у п. 12 Повідомлення унеможливлює встановлення обставин настання дорожньо-транспортної пригоди та її причин.

Тим більше з тексту Повідомлення неможливо встановити, хто із водіїв винен у ДТП, примітки, що у ДТП винен ОСОБА_3 і підтвердженням ним того, що дорожньо- транспортна пригода трапилася з його вини у сукупністю із відсутністю позначень на схемі ДТП транспортних засобів (літерами А і В) та місця вчинення ДТП Повідомлення не містить.

Таким чином, оформлення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) відбулося з порушенням вимог Закону № 1961-ІV, Правил дорожнього руху та Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а відсутність необхідних вищенаведених даних призвело до неможливості встановити згоду водіїв транспортних засобів - учасників ДТП щодо її обставин, причини та обставини настання дорожньо-транспортної пригоди, а невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди відповідно до пп.37.1.3.п .37.1. ст.37 Закону №1961-IV є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

До матеріалів справи долучені пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 датовані 12.12.2023 року, складені на друкованому бланку із рукописними дописами, проте вказані пояснення викладені від імені особи, яка відбирала ці пояснення на бланку інспектора, що вбачається із графи у поясненнях (підпис інспектора), хоча працівники поліції на місце ДТП згідно доводів позивача не викликалися, а у п.14 Повідомлення не міститься записів «додаткові пояснення на__арк.», а тому не можуть бути визнані достовірним доказом викладених у цих поясненнях обставинам.

При цьому є сумнівним, що вказані пояснення складені на місці ДТП під час оформлення повідомлення про ДТП з урахуванням використання для їх складення комп`ютерної та друкувальної техніки, про що свідчить напис «надруковано вірно, мною прочитано».

При цьому суд враховує, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що вказані пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 датовані 12.12.2023 року направлялися чи надавалися відповідачу.

Посилання представника позивача у судовому засіданні, що Європротокол не було підписано учасниками через необізнаність з необхідністю його підписання є безпідставними, оскільки у копії долученого Європротоколу після п. 12 міститься застереження «Має бути підписано обома водіями», а також зазначено «не є визнанням відповідальності, а є коротким змістом про особливості та обставини, які прискорять врегулювання претензій».

Тим більше, водії обираючи такий шлях врегулювання дорожньо-транспортної пригоди саме складання Європротоколу, крім Інструкції про заповнення Повідомлення про ДТП, яка міститься на самому бланку Повідомлення про ДТП, мали можливість звернутися з питань оформлення Європротоколу на гарячу лінію МТСБУ або страхових компаній за номерам вказаними у полісах обов`язкового страхування або повідомити про дорожньо- транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції.

При цьому відсутність крім підписів обох водіїв у Повідомленні про ДТП інших необхідних вищенаведених даних, не може свідчити про згоду водіїв транспортних засобів - учасників ДТП щодо її обставин, причини та обставини настання дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такі обставини і причини не відображені у самому Повідомленні, а відтак, недосягнення згоди щодо причин та обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди свідчить про те, що учасники ДТП не повинні були залишати місце дорожньо-транспортної пригоди та повинні були діяти у відповідності «д» п. 2.10 Правил дорожнього руху, а саме, зобов`язані повідомити про дорожньо- транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

За таких обставин копія Європротоколу надана позивачем не може бути прийнята в якості належного, допустимого та достовірного доказу у справі.

В матеріалах справи наявна заява свідка ОСОБА_3 яка надійшла до суду 19.08.2024, яка також не може бути визнана судом належним і допустимим доказом з огляду на таке.

У відповідності до ст.69 ЦПК, свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. Свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин.

Разом із тим, ОСОБА_3 не залучався судом до участі у справі в якості свідка, клопотань сторін щодо виклику ОСОБА_3 у якості свідка також подано не було, про кримінальну відповідальність, визначену ст.384 Кримінального кодексу України не повідомлявся, до присяги у відповідності до ст.230 ЦПК не приводився ані в письмовому, ані в усному вигляді, а відтак у відповідності до ч.1 ст.78 ЦПК, суд не бере до уваги вказану заяву свідка, як така, що одержана з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 12 грудня 2023 року,

Відповідно до п. 22.1. ст.22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Обґрунтовуючи розмір завданої шкоди позивачем долучено до матеріалів справи рахунок- фактура № від 19.12.2023 року суб`єкта підприємницької діяльності ТОВ «Запоріжжя-Авто».

Разом із тим рахунок, договірні ціни як зазначено у документах від СПД не можуть бути належними та допустимими доказами в якості обґрунтування розміру матеріальної шкоди відповідно до положень чинного законодавства, оскільки в ньому: зазначена комерційна пропозиція, а не оціночна вартість проведення відновлювального ремонту майна; технічний стан об`єкта оцінки обумовлено фізичним зносом конструктивних елементів, а відтак при розрахунку є необхідність вирахування коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого майна; страховик відшкодовує оціночну вартість на підставі ст.22, 31 ЗУ Про ОСЦПВ, а не комерційну пропозицію або договірну ціну від СПД; СПД не являється оцінювачем або експертом з оцінки вартості матеріального збитку, завданого майну; СПД не має відповідних повноважень щодо встановлення об`єму та обсягу необхідних для відновлення пошкодженого майна матеріалів, робіт та витрат часу; СПД являється заінтересованою особою у збільшенні вартості відновлювального ремонту пошкодженого майна; за рахунком СПД неможливо встановити чи перевищує оцінена вартість відновлювального ремонту ринкову вартість аналогічного транспортного засобу, а відтак, чи є даний транспортний засіб фізично знищеним.

Позивачем не доведено, що ТОВ «Запоріжжя-Авто» являється суб`єктом оціночної діяльності з визначення обсягу матеріального збитку, завданого транспортному засобу. Також Позивачем не доведено, що СПД мав право/ліцензії/сертифікати на ведення господарської діяльності з реалізації запчастин для саме його транспортного засобу.

Тим більше при визначенні розміру позовних вимог не врахований коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу.

Крім того, відповідно до п.12.1. ст.12 Закону № 1961-IV страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту, чого позивачем враховано не було.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

Як зазначено у п. 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Згідно з п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, вказана Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно з п. 4.3 Методики, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ.

Виходячи з викладеного, висновок експерта складається у разі проведення судової авто товарознавчої експертизи, а звіт оцінювача - за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092.

Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) дійшов висновку, що «визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Так, згідно із положеннями Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року встановлюється, що фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Пункт 3.9 цієї Методики встановлює, що фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації.

Відтак, договірні ціни які зазначено у документах від СПД жодним чином не можуть бути підґрунтям для здійснення розрахунку розміру страхового відшкодування відповідно до положень Закону України Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за №1074/8395 (з відповідним змінами).

Відповідно до п.17 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1440 від

10.09.2003 року (надалі - Стандарт), встановлено, що у звіті про оцінку майна та у висновку про вартість об`єкта оцінки оцінювач відображає факт про включення або невключення до ринкової вартості суми податку на додану вартість. Оціночні процедури, пов`язані з визначенням ринкової вартості, здійснюються з урахуванням включення або невключення до неї суми податку на додану вартість.

Умова щодо визначення ринкової вартості з включенням суми податку на додану вартість зазначається у договорі на проведення оцінки майна.

Однак, сторона Позивача не надала договору, заявки, акту виконаних робіт із Оцінювачем.

У свою чергу, відповідно до п.32 Стандарту, у разі виникнення необхідності у визначенні розміру ймовірного страхового відшкодування оцінка застрахованого майна проводиться з урахуванням умов страхування та дотриманням принципів корисності і заміщення.

Для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.

У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого об`єкта, ймовірний розмір страхового відшкодування оцінюється як відповідна частка оцінених прямих збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Однак, звіт оцінювачем було проведено станом не на дату ДТП - 12.12.2023 року, а на довільну дату - 26.02.2024 року (огляд автомобіля проведено 20.02.2024 року), що є порушенням вимог Стандарту. Доказом цього слугує аркуш перевірки даних до експ висновок/калькуляція №151/24 від 26.02.2024 року.

Разом із тим слід також зауважити, що у експ висновок/калькуляція №151/24 від 26.02.2024 року на аркуші №3 вказана наступна цитата ЦІНИ +20%, що відповідає врахування податку на додану вартість при розрахунках.

Більш того, оцінювачем також вказано, що вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 27 516,46 грн.

Як встановлено з наданих доказів, Позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження факту оплати проведеного ремонту на станції технічного обслуговування, яка є платником податку на додану вартість.

Крім того, у звіті не вказано, що він підготовлений для подання до суду, та те, що оцінювач обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у № 522/1029/18 (14-270цс19).

Оскільки звіт Позивача містить інформацію про оплату вартості відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ, а Позивач не надав належних доказів проведення відновлювального ремонту, дослідження розміру спричинених ДТП збитків за замовленням ОСОБА_2 відбулося через значний проміжок часу після ДТП та без запрошення представника ТДВ «СГ «Оберіг», 20.02.2024 року, у звіті не вказано, що він підготовлений для подання до суду, та те, що оцінювач обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, суд не бере до уваги його як доказ, заявлені позовні вимоги на суму грошових коштів 59795,38 грн. є недоведеними і не підлягають задоволенню.

Таким чином, позивач не надав суду доказів, які беззаперечно свідчать про обставини ДТП, винність учасників, пошкодження автомобілів, матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, з огляду на вказане суд відмовляє у задоволенні заявлених вимог за недоведеністю.

Щодо доводів відповідача стосовно не звернення позивача до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, суд відхиляє зазначені доводи і зазначає наступне.

У Законі № 1961-IV детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону № 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим у Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону № 1961-IV не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду при цьому послалася на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 227/3573/16-ц, у якій зроблено висновок про необхідність стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах річного строку.

Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 серпня 2018 року у справі № 227/3573/16-ц (провадження № 61-15026св18), Касаційний кримінальний суду складі Верховного Суду у постанові від 30 серпня 2018 року у справі № 732/865/16-к, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 643/19957/15-ц (провадження № 61-9436св18).

Отже, жодним законодавчим актом не передбачено обов`язку потерпілого звернутися попередньо до страховика, а не звернення до страховика не позбавляє права позивача звернутися до суду для стягнення страхового відшкодування. Вище викладені висновки й міркування відповідають позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 11.12.2019 р. по справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, за результатами судового розгляду суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У разі відмови в позові судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 209-211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 274, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг», третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду .

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено протягом п`яти днів з урахуванням вихідних днів 26.11.2024 року.

Суддя: Ю.В. Апаллонова