Справа № 136/698/24
провадження № 2/136/135/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участі секретаря судового засідання Белінської С.І,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), у якому на вирішення суду ставить вимоги про зміну розміру аліментів у спосіб зменшення до 1/6 частки його заробітку (доходу) визначених за рішенням Липовецького районного суду від 12.01.2024 за яким з нього, ОСОБА_1 , стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Підставність позову позивач обґрунтовує тим, що із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який припинено за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 31.03.2011. Вони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до судового наказу виданого Липовецьким районним судом Вінницької області 17.03.2011 у справі №2-н-23/11 із нього, ОСОБА_1 , присуджено на утримання їх спільної із відповідачем дитини ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 12.01.2024 було змінено спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) позивача але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення набрало законної сили, було пред`явлено стягувачем до виконання, за яким проводиться відрахування від отримуваного ним заробітку (доходу), наразі заборгованість відсутня.

У позові позивач зазначає, що після видачі судового наказу 17.03.2011 він, ОСОБА_1 15.06.2013 зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 та мають двоє дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які хворіють, тоді як син має вроджені вади здоров`я, отож значні кошти витрачаються на їх лікування та медичні обстеження та супроводження.

Крім цього, позивач має матір ОСОБА_6 , яка являється як пенсіонером так і інвалідом ІІІ групи, у зв`язку із хворобою та віком несуться значні витрати на її лікування, які лягли на плечі позивача за відсутності інших осіб, що можуть надавати утримання.

Окрім цього, позивач проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , внаслідок участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку із збройною агресією рф проти України отримав травми та знаходився у медичних закладах значний період, несе великі витрати на придбання ліків та проходження обстежень, тощо.

Вказані обставини свідчать про зміну як матеріального так і сімейного стану позивача в сторону погіршення з часу ухвалення первісного судового рішення про присудження аліментів, тоді як вказані обставини не було взято судом до уваги при ухваленні рішення, яким було змінено спосіб присуджених до стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від його заробітку (доходу), яке ухвалено у його відсутність та впливає на його платоспроможність щодо несення аліментного обов`язку по відношенню до спільної дитини із відповідачем, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.

У визначений судом строк відповідач надала до суду відзив, у якому заперечує щодо задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що позивач не надає належних та допустимих доказів на підтвердження неспроможності нести аліментний обов`язок щодо утримання їх спільної дитини у розмірі 1/4 частки його доходу, оскільки відсутня заборгованість зі сплати аліментів, не доведено факт перебування матері на його утриманні за наявності інших осіб, що можуть надавати таке утримання, а зміна сімейного стану, за відсутності доказів погіршення його матеріального становища, не є підставою для зміни розміру аліментів.

У визначений судом строк позивач подав до суду відповідь на відзив, вказуючи, що додані до позову докази підтверджують погіршення його матеріального та сімейного стану, стану його здоров`я, відтак наявні правові підстави для зменшення розміру визначених за судовим рішенням аліментів.

Ухвалою суду від 09.04.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явились, остання надала заяву до суду про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у заявленому обсязі, просили їх задовольнити у повному обсязі.

У підготовче судове засідання відповідач та її представник не з`явились, представник надала заяву через систему Електронний суд, у якій просить про розгляд цивільної справи за їх із відповідачем відсутності, зазначивши, що позовні вимоги відповідач визнає у заявленому обсязі, не заперечували щодо зміни розміру аліментів до 1/6 частку усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Окрім цього, представником відповідача через систему Електронний суд було подано клопотання, у якому вона просить про зменшення розміру витрат на правничу допомогу понесених позивачем, мотивуючи тим, що визначений розмір витрат на правову допомогу та додані докази у співставленні до наданих адвокатом послуг (робіт), витраченого часу на їх виконання не є співмірним із складністю даної справи.

З огляду на те, що у підготовче судове засідання сторони та їх представники не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, скориставшись своїми правами, відповідач позов визнала, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження, за відсутності сторін, на підставі зібраних доказів, при цьому не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного реєстру судових рішень.

З Єдиного реєстру судових рішень за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/116303160, судом встановлено, що 12.01.2024 Липовецьким районним судом Вінницької області у справі №136/1975/23 було ухвалено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, яким позов задоволено у повному обсязі, змінено спосіб стягнення аліментів визначений судовим наказом Липовецького районного суду Вінницької області від 17.03.2011 у цивільній справі № 2-н-23/11, яким було присуджено до стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 244 гривні 80 копійок, - на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % на дитину від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з часу набрання даним судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення набрало законної сили 13.02.2024.

Зазначеним судовим рішенням було встановлено, що батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про народження зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 31.03.2011, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було розірвано та дружині було відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 ». Відповідно до довідки виданої Турбівською селищною радою Вінницького району Вінницької області від 27.09.2023 за №306, донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю ОСОБА_2 . 17.03.2011 Липовецьким районним судом Вінницької області було видано судовий наказ у цивільній справі №2-н-23/11, відповідно до якого із ОСОБА_1 присуджено до стягнення аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що для дітей віком до 6 років становить 244 гривні 80 копійок, з дня подачі заяви 10.03.2011 і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 06.04.2011 та був виданий стягувачеві 14.09.2011.

Вказані обставини також визнавались сторонами спору, про що зазначено в заявах по суті, отож в силу приписів ст..82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»).

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України (Постанова ВС від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження 61-51сво18)).

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Звертаючись до суду з вимогами про зміну розміру аліментів на утримання спільної із відповідачем дитини, позивач посилався на те, що у нього змінився як сімейний стан та і майновий стан, в підтвердження чому надав наступні документи.

Так, відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 (а.с.16), ОСОБА_1 уклав 15.06.2013 шлюб із ОСОБА_9 .

Відповідно до свідоцтв про народження Серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 (а.с.14, 15), у шлюбі з ОСОБА_10 у них народилось двоє спільних дітей: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до медичної документації (Виписок із медичної картки амбулаторного хворого) вбачається, що діти - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають проблеми зі здоров`ям, у зв`язку із чим проходили лікування, обстеження, тощо (а.с.17-20).

Згідно з посвідченням № НОМЕР_5 (а.с.21-23) встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , являється інвалідом ІІІ групи.

У підтвердження встановлення ОСОБА_6 ІІІ групи інвалідності, загальне захворювання, свідчить довідка серія ВН №007897 (а.с.24), відповідно до якої група встановлена безтерміново.

Відповідно до свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 серія НОМЕР_6 (а.с.25), ОСОБА_6 приходиться йому рідною матір`ю.

Як слідує із Виписок із медичної картки стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_6 за №5403, №1514, №22552, №17131, №10235, №2062, №14460, остання має хвороби та потребує постійного спостереження та лікування, у зв`язку із чим витрачаються кошти на придбання медичних препаратів та ліків (а.с.24, 26-43, 45-49, 118-121).

Відповідно до довідки від 17.11.2022 №498 ВЧ НОМЕР_1 (а.с.54), ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 (а.с.58), ОСОБА_1 в період з 24.05.2022 по 16.06.2022, з 20.08.2022 по теперішній час брав та бере участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в Луганській та Донецькій областях.

Відповідно до медичної документації (а.с.59-66), військовослужбовець солдат ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 в період з 16.06.2022 по 20.06.2022 знаходився на стаціонарному лікуванні із діагнозом: МВТ, ЗЧМТ, струс головного мозку, Акубаротравма. Двобічна нейросенсорна приглухуватість. Запаморочення. Контузія правого ока. Гемералопія. ОСОБА_1 перебував на обстеженні у офтальмолога Військово-медичного клінічного центру. Знаходився на стаціонарному лікуванні КНП «Вінницький обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Вінницької обласної ради».

На підтвердження матеріального стану відповідача суду надано наказ від 16.01.2024 за №3-к (а.с.56), відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_2 призначено на посаду бухгалтера КУ «Центр фінансово-господарського обслуговування закладів та установ соціально-культурної сфери Турбівської селищної ради» з 17.01.2024, середній розмір доходу 9 936,57 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22, у якому зазначено, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Народження обумовлює зміну матеріального стану платника аліментів, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат.

Статтею 183 СК України визначено розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини: на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Враховуючи, що після стягнення за судовим наказом від 17.03.2011 у позивача відбулись зміни як сімейного так і матеріального стану, такі обставини не було встановлено при ухваленні рішення від 12.01.2024 про зміну способу стягнення аліментів, відповідачем вказані обставини визнаються, суд вважає, що справедливим буде стягувати з позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2009 року народження, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

На думку суду такий розмір аліментів відповідатиме ст. 183 СУ України та забезпечить баланс учасників сімейних відносин, що склались у цій справі.

Крім цього, відповідач позов визнала.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Приймаючи до уваги викладене, наявність на утриманні позивача трьох неповнолітніх дітей, суд вважає, що визнання відповідачем позову в заявленому позивачем обсязі, не суперечитиме закону й не порушуватиме права, свободи чи інтереси інших осіб, зокрема неповнолітньої дитини, оскільки дотримано розумного балансу щодо належного забезпечення утримання усіх дітей позивача, а розмір аліментів, які будуть відрахолвуватись відповідає нормам СК України, тому, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами Глави 8 ЦПК України.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Цивільно-процесуальне законодавство окреслило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За змістом ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи при пред`явленні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, в підтвердження чому надано платіжний документ (а.с.1).

Крім цього, позивач просить стягнути на його користь з відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 10 000 грн., в підтвердження чого до позову долучає: Витяг із договору № 07-02 про надання правової допомоги від 07.02.2024; Ордер та свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю; Прибутковий касовий ордер №07-02 від 07.02.2024 відповідно до якого позивачем сплачено 10 000 грн. АБ «Красіловський і партнери»; Розрахунок понесених судових витрат, відповідно до якого витрачено 10 годин на наступні послуги: юридичний аналіз наданих документів; опрацювання законодавчої бази, що регулює дані правовідносини; підготовка адвокатського запиту до військової частини, Турбівської селищної ради, Липовецького відділу ДВС, КУ «Центр фінансово-господарського обслуговування закладів та установ соціально-культурної сфери Турбівської селищної ради; написання та підготовка позовної заяви.

Представником відповідача до суду подано клопотання про зменшення розміру судових витрат з надання правничої допомоги, мотивоване тим, що дана категорія справ не є складною, не потребує значного вивчення законодавства та вивчення судової практики, тому заявлений позивачем розмір на їх відшкодування не є співмірнім із затраченим часом для написання позовної заяви та підготовки інших документів.

Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Ураховуючи те, що суду надано належні докази на підтвердження сплати позивачем судового збору, відповідач визнала позовні вимоги, в результаті чого ухвалено рішення у підготовчому судовому засіданні, тому суд ухвалює рішення в цій частині про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 610, 60 грн., а іншу частину в розмірі 610, 60 грн., відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача.

Приймаючи до уваги те, що ця справа є нескладною, обсяг виконаної адвокатом роботи не є значним та співмірним виконаним роботам, розгляд справи проведено на підставі заяв сторін та представників за їх відсутності, суд вважає необхідним та достатнім за вказаних обставин присудити із відповідача на користь позивача у відшкодування витрат на правничу допомогу 3000 грн.

Керуючись ст.23, 141, 142, 258259, 263265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_7 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 ) про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити у повному обсязі.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 12.01.2024 у цивільній справі № 136/1975/23 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, - на 1/6 частку всіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення в новому розмірі з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову в розмірі 610 (шістсот десять) грн. 60 коп. відповідно до квитанції № від 27.03.2024.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 610 (шістсот десять) грн. 60 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн.00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення буде складено 16.07.2024.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_7 );

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 ).

Суддя Світлана ШПОРТУН