Справа № 345/2607/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/1363/24
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Девляшевського В.А..

за участю секретаря Петрівіа Д.Б.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 серпня 2024 року, ухвалене судом у складі судді Якимів Р.В. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М. про визнання недійсним заповіту та спадкового договору,

в с т а н о в и в:

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М. про визнання недійсним заповіту від 11.04.2012 року та спадкового договору від 15.06.2012 року відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 15 лютого 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року залишено без змін.

В серпні 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Іванів О.Б., звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення із позивачки на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу, в обґрунтування якої зазначила, що під час розгляду справи у суді першої інстанції нею було надано докази понесених витрат на правову допомогу, проте судом першої інстанції не вирішено питання щодо розподілу понесених витрат на правничу допомогу.

Просила суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 серпня 2024 року заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 19400,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 серпня 2024 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні з неї на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував фактичні обставини у справі, розгляд питання провів без повідомлення позивачки про розгляд справи, не дав оцінку доказам для підтвердження вимог заяви представника відповідача, не виконав вимоги ст. ст.141 та 270 ЦПК України.

Зазначила, що рішення ухвалено 02.06.2022 року, а з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу відповідачка звернулась у серпні 2024 року, подавши на його думку відповідні докази, що суперечить вимогам ч.2 ст.270 ЦПК України, проте в силу ч. 8 ст. 141 ЦПК України такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вказала, що їй не було надіслано копії заяви про ухвалення додаткового рішення, у зв`язку з чим вона не мала можливості надати свої заперечення, міркування, клопотання про зменшення розміру можливих витрат, їх неспівмірності та докази матеріального стану.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу в межах її доводів, зазначила про неспівмірність витрат на правничу допомогу.

У судовому засідання представник відповідачки ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Тихан О.М. не з`явилась, про дату,час, місце судового засідання повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників по справі, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Переглядаючи додаткове рішення суду, колегія суддів виходить з наступного.

Оскаржуючи додаткове рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 посилається, зокрема, на те, що суд першої інстанції розглянув заяву без належного її повідомлення.

За змістом частини першої статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 серпня 2022 року розгляд справи було призначено у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін по справі про час, дату та місце розгляду справи.

Розгляд заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення також мав здійснювався у відкритому судовому засіданні з повідомлення учасників справи про дату, час та місце такого розгляду.

Відповідно до частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою, шостою статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як вбачається із матеріалів справи, розгляд заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення здійснювався у відкритому судовому засіданні та за результатами розгляду даної заяви 12 серпня 2024 року Калуським міськрайонним судом ухвалено додаткове рішення у справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , 19400,00 грн витрат на професійну правничу допомогу

Учасники справи повідомлялись про судове засідання, призначене на 12.08.2024 року шляхом надсилання судових повісток.

Разом з цим, матеріали справи не містять відомостей про повідомлення ОСОБА_1 у спосіб, визначений ст. 128 ЦПК України, про судовий розгляд, а відтак суд не мав правових підстав для висновку, що позивачка особа належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Суд першої інстанції розглянув заяву, не маючи відомостей про те, що ОСОБА_1 повідомлена належним чином про дату, місце та час судового засідання.

Доводи апеляційної скарги в цій частині підтверджуються матеріалами справи, тому на підставі п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України оскаржуване додаткове рішення підлягає скасуванню.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу суд першої інстанції з огляду на надані адвокатом Іванівим О.Б. процесуальні документи, доказове наповнення матеріалів справи та їх обсяг, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, затрачений час та фінансовий стан сторін, дійшов висновку про обґрунтованість витрат на правничу допомогу у розмірі 19400,00 грн, які підлягають стягненню з позивачки на користь відповідачки.

Колегія суддів, вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19).

З матеріалів справи вбачається, що представником ОСОБА_2 ОСОБА_3 15 липня 2021 року було надано до суду першої інстанції заяву про розгляд справи за його відсутності в якій він також зазначив, що надає розмір та розрахунок витрат на правову допомогу. До заяви додано квитанцію б/н від 15.06.2021 року, розрахунок-перелік послуг, які надані адвокатом. (т. 2а.с. 216-218).

Наявність договірних відносин між адвокатом Іванів О.Б. та ОСОБА_4 підтверджуються договором про надання правових послуг адвокатом від 14.02.2018 року, строк дії якого 24 місяці, відповідно в якому зазначено порядок оплати послуг та передбачено, що за надання юридичних послуг клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі, що встановлюється за домовленістю сторін і відображається в додатку до даного договору. Сторони домовилися, що додатком до даного договору також вважається підтвердження оплати послуг дане адвокатом, а саме: квитанція, розписка про одержання коштів, засвідчений напис адвоката на даному договорі, тощо. (т. 2 а.с. 58).

Апеляційним судом перевірено та встановлено що згідно договору від 20 жовтня 2019 року, укладеного між адвокатом Іванівим О.Б та ОСОБА_2 , укладені договори про надання правових послуг адвокатом від 30.10.2017 року та від 14.02.2018 року вважаються укладеними на невизначений строк, але не довше ніж до 01 січня 2025 року.

Також, повноваження на представництво ОСОБА_3 інтересів ОСОБА_2 підтверджуються ордером серія ІФ №040788 виданого на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 14.02.2018 року та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №521.

Згідно умов договору про надання правової допомоги квитанції №б/н від 15.06.2021 року є належним підтвердженням доказом оплати ОСОБА_2 послуг за надану правничу допомогу в розмірі 19400 грн.

Також, відповідно до додатку до договору про надання правових послуг адвокатом - рахунку-переліку послуг, які надані адвокатом, вбачається, що адвокатом надано послуги з ознайомлення із матеріалами цивільної справи №345/2607/16-ц (фотографування письмових матеріалів справи, одержання копій записів судових процесів, кількість витраченого часу 5 годин, ставка за годину 500 грн, загальна вартість за послугу 2500 грн; опрацювання отриманих та наданих клієнтом документів у справі, прослуховування та аналіз звукозаписів судових засідань, вивчення судової практики, аналіз норм права та формування правової позиції у справі, кількість витраченого часу 20 годин, ставка за годину 600 грн, загальна вартість за послугу 12 000 грн; участь у судових засіданнях, кількість витраченого часу 7 годин, ставка за годину 700 грн, загальна вартість за послугу 4900 грн.

Колегія суддів вважає, що відповідачкою було документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу.

Надані ОСОБА_2 докази на підтвердження факту понесених нею судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу, у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, є належними та достатніми для підтвердження її вимоги про стягнення витрат на правову допомогу,

Оскільки під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, враховуючи, що ОСОБА_1 судом першої інстанції не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів враховує її заперечення щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу, їх завищену вартість висловлені у судовому засіданні, та не спроможність відповідачки сплатити вказану суму витрат на правову допомогу, у зв`язку із складним матеріальним станом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На переконання колегії суддів, розмір заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 19 400 грн, є таким, що не відповідають критерію розумності, реальності та обґрунтованості їхнього розміру, є непропорційні складності справи, часу, витраченому на їх підготовку та розміру виконаної адвокатом роботи.

Колегія суддів оцінивши подані стороною відповідача докази щодо фактично понесених витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, реальність (дійсність та необхідність), обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу розміру виконаної адвокатом роботи, врахувавши вартість однієї години роботи адвоката, яка визначена в розрахунку-переліку послуг, які надані адвокатом, заперечення позивачки щодо не співмірності витрат на правничу допомогу з обсягом виконаної адвокатом роботи, зважаючи на необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, матеріальний стан скаржниці, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та часткове задоволення заяви відповідачки про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5500, 00 грн, оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію обґрунтованості, розумності розміру витрат на правничу допомогу, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Доводи апеляційної скарги про те, що заяву про ухвалення додаткового рішення подано ОСОБА_2 з пропуском строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України є необґрунтованими і спростовуються матеріалами справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Заяву про розмір та розрахунок витрат разом з доказами понесення таких витрат представник відповідачки ОСОБА_3 подав 15 липня 2021 року, рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ухвалено 02 червня 2022 року. Отже заяву разом з доказами подано стороною відповідачки вчасно, до закінчення судових дебатів, проте судом першої інстанції при ухваленні рішення не було вирішено питання про судові витрати.

Також посилання скаржниці на те, що їй не було надіслано заяву з доказами понесених витрат є необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що заяву з розрахунком витрат на правничу допомогу було подано адвокатом Іванів О.Б. 15 липня 2021 року. 19 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 знайомився з матеріалами справи, робив фото документів зі справи, що підтверджується заявою про ознайомлення з матеріалами справи, отже сторона відповідача знала про наявність даної заяви. Також, з моменту подання заяви до ухвалення рішення по суті тривав ще рік, тому позивачка мала можливість ознайомитись з матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 п.п.1,3 4 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини по справі, судом порушено норми процесуального права, що відповідно до ч.1 п.п.1,3, 4 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування додаткового рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 серпня 2024 року з ухваленням нового рішенням, яким заяву ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5500, 00 грн.

Керуючись ст. ст, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 серпня 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5500, 00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2024 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

В.А. Девляшевського