Провадження №2/523/5160/24
У Х В А Л А

"21" жовтня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участі секретаря судового засідання Бєлік Л.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Онищук Г.А.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі заяву представника позивача про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою, встановлення порядку виконання рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина. Представник позивача зазначає, що померла перебувала на обліку в Комунальній установі «Територіальний центр соціального обслуговування Пересипського м. Одеса», як одинока особа зі статусом «Дитина війни» з 22.10.2014 року та отримувала послуги у відділенні соціальної допомоги вдома. Відповідно до заяви ОСОБА_3 зазначила, що є одинокою, проживає самостійно, не має родичів. Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 не видавалось. До Київської державної нотаріальної контори надійшов лист ОСОБА_2 щодо отримання спадщини. Згідно листа Київська державна нотаріальна контора повідомила відповідача щодо необхідності надання рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкоємцем однією сім`є. Відповідачем не підтверджено право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , інші спадкоємці відсутні, спадщина, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 підлягає визнанню судом відумерлою.

На підставі викладеного представник позивача просить: визнати спадщину відумерлою, встановити порядок виконання рішення суду.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Також, ухвалою суду від 29.07.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

В підготовчому засіданні представник позивача просив задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони органам та суб`єктам державної реєстрації вчиняти дії пов`язані з державною реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доводів заяви представник позивача зазначив, що існують об`єктивні підстави та побоювання, що до закінчення розгляду даної справи та ухвалення судового рішення, спірне нерухоме майно може бути відчужене відповідачем на користь третіх осіб, що у свою чергу ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Представник відповідача адвокат Онищук Г.А. в задоволенні заяви просила відмовити, зазначила, що клопотання заявлено передчасно, права та інтереси позивача не порушені. Зазначила, що має власне клопотання про зупинення провадження у справі.

Заслухавши учасників провадження, представника позивача, який просив заяву про забезпечення позову задовольнити, представника відповідача, яка просила відмовити в задоволенні заяви, дослідивши матеріали справи на предмет доцільності задоволення заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав в задоволенні заяви, з огляду на наступне.

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Подана позивачем заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Дослідивши вказану заяву про забезпечення позову та додані до неї документи суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що частини квартири АДРЕСА_1 на праві власності належала ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину після смерті сина ОСОБА_5 (а.с.26). Крім того, частини квартири АДРЕСА_1 на праві власності належала ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 14.12.1998 р. (а.с. 22-24)

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 липня 2024 року заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Одеська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задоволено.

Визнано факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у квартирі АДРЕСА_1 з 2018р. по день відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, судом встановлено, що на дане судове рішення подано апеляційну скаргу.

Позовна заява та заява про забезпечення позову обґрунтовані тим, що відповідач у справі не мала права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , а відтак, отримані документи щодо спадкування є незаконними, спадщина, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 підлягає визнанню судом відумерлою.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб - п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України

В силу вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і рівності перед законом, оскільки мета забезпечення позову це тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Вивчивши матеріали справи на предмет доцільності задоволення заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вимоги про забезпечення позову є передчасними.

За висновками суду, обставини, покладені заявником в обґрунтування поданої заяви не вказують на наявність дійсних та достатніх підстав для забезпечення позову, а також такі заходи не можуть вважатись адекватними та співмірними.

Крім того, Суд звертає увагу, що відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

За таких підстав, суд зазначає, що матеріали заяви не містять достатніх доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також не містять даних про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 8, 149, 151, 153, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача Одеської міської ради Сірак В.В. про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони органам та суб`єктам державної реєстрації вчиняти дії пов`язані з державною реєстрацію прав та їх обтяжень - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Повна ухвала суду складена 21.10.2024р.

Суддя: