Справа № 143/474/24
18.11.2024 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Сича С.М.,
за участю секретаря Левченко М.О.,
розглянувши в приміщенні суду в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , за участю органу опіки і піклування - виконавчого комітету Погребищенської міської ради, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-
У травні 2024 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позов мотивований тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.05.2017 року шлюб між ними було розірвано.

Позивачка стверджує, що з моменту розірвання шлюбу діти проживають разом із нею. Весь цей час відповідач життям дітей не цікавився, участі у їх вихованні та догляді не брав, фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, не виявляє бажання спілкуватись з ними. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються матір`ю самостійно без участі та підтримки зі сторони відповідача. Діти знаходяться на повному її утримання.

Комісійною перевіркою Служби у справах дітей Погребищенської міської ради встановлено, що позивачкою створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дітей, про що складено акт обстеження умов проживання від 23.01.2024 року.

Зазначені обставини свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, що змушує її звернутися із цим позовом до суду.

Ухвалою судді від 23.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.22, 23).

Ухвалою суду від 23.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.46, 47).

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 18.11.2024 року, не з`явилася, натомість 10.10.2024 року подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності та задовольнити її позовні вимоги ( а.с.68).

Разом із цим, в судовому засіданні 09.09.2024 року ОСОБА_1 позов підтримала та підтвердила викладені у ньому обставини. Крім того, повідомила, що після розірвання шлюбу діти проживають із нею, однак відповідач не приходить до дітей, ні в школі, ні в дитячому садку він жодного разу не був. Також він не надає будь якої матеріальної допомоги дітям і погодився на позбавлення батьківських прав аби не сплачувати аліменти на їх утримання. Відповідач ОСОБА_2 проживає зі своєю матір`ю, діти ходять туди в гості, але виключно для того, щоб поспілкуватися із бабусею. Із батьком вони там спілкуються лише тоді, коли він є вдома, проте він не цікавиться їх матеріальним забезпеченням, фізичним та духовним розвитком. Водночас, доповнила, що на даний час вона перебуває у зареєстрованому шлюбі і у її чоловіка склалися дуже гарні відносини із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, натомість 11.06.2024 року подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити (а.с.30).

Представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Погребищенської міської ради головний спеціаліст юрист відділу правової роботи Погребищенської міської ради Жмурчук О.М. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, у задоволенні позову відмовити (а.с.90).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила, що вона проживає неподалік від будинку позивачки. Їй достеменно відомо про той факт, що відповідач дітям матеріально не допомагає. Зокрема, у її присутності позивачка телефонувала до відповідача з приводу надання коштів на утримання дітей, проте останній їй у цьому відмовив. Також доповнила, що при спілкуванні із відповідачем він їй особисто повідомив, що позивачка проживає із іншим чоловіком, який і має утримувати її дітей. Діти ходять до своєї баби, яка є матір`ю відповідача, і коли ОСОБА_2 там є вдома, то можливо спілкуються із ним.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомила, що вона із сторонами по справі живе в одному селі Спичинці, а саме проживає неподалік від будинку позивачки. Вона знає, що відповідач не надає позивачці після розірвання шлюбу матеріальної допомоги на утримання дітей. Крім того, вона жодного разу не бачила, щоб відповідач приходив відвідати дітей, які постійно проживають із ОСОБА_1 . Діти ходять до своєї баби, яка є матір`ю відповідача, і коли ОСОБА_2 там є вдома, то можливо спілкуються із ним. Також стверджує, що відповідач зловживає алкогольними напоями, а тому не приймає ніякої участі у фізичному і духовному розвитку дітей.

В судовому засіданні була заслухана малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повідомила, що вона проживає з матір`ю та її чоловіком, з яким у неї склались дружні відносини. До питання позбавлення її батька ОСОБА_2 батьківських прав відноситься нормально. Водночас, відзначила, що вона любить свого батька і коли приходить до своєї баби, тобто матері батька, то там із ним спілкується.

В судовому засіданні був заслуханий малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що не може сказати як він відноситься до позбавлення його батька ОСОБА_2 батьківських прав. Він проживає із матір`ю та її чоловіком дядьком ОСОБА_9 , який до нього гарно відноситься. Його батько проживає зі своєю матір`ю, тобто його бабою, до якої він разом із сестрою ходять у гості. Також додав, що він любить свого батька і коли приходить до своєї баби, то там із ним спілкується.

Від учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши учасників справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, судом встановлено, що батьками малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сторони по справі (а.с.7, 8).

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 15.05.2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 (а.с.14).

28.02.2023 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_12 (а.с.15).

ОСОБА_1 зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 разом зі своїми малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Актом обстеження умов проживання комісії ССД Погребищенської міської ради від 23.01.2024 року підтверджується, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з матір`ю ОСОБА_1 , її чоловіком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в будинку по АДРЕСА_2 . Умови проживання відповідають санітарно гігієнічним вимогам, в будинку наявні зручні меблі, техніка. Для виховання та розвитку дітей облаштовані окремі спальні місця, місця для підготовки уроків, одяг та взуття відповідно до віку та сезону (а. с. 11).

Згідно із довідкою КЗ «Погребищенський ліцей №4 Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області» від 24.01.2024 року №12 ОСОБА_2 практичної участі у вихованні доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учениці 1 класу, не приймає, не спілкується із класним керівником закладу, не цікавиться навчанням дитини, жодного разу не брав участі у батьківських зборах (а.с.12).

Згідно із довідкою КЗ «Погребищенський ліцей №4 Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області» від 24.01.2024 року №11 ОСОБА_2 практичної участі у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учня 3 класу, не приймає, не спілкується із класним керівником закладу, не цікавиться навчанням дитини, жодного разу не брав участі у класних та загальношкільних батьківських зборах (а.с.13).

В матеріалах справи міститься заява відповідача ОСОБА_2 від 22.01.2024 року, підпис на якій посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Заболотною Т.М., згідно із якою він заявляє, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зміст ст.166 СК України йому нотаріусом роз`яснено (а.с.9).

Визначаючись із обґрунтованістю позовними вимогами про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить із того, що відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Згідно частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Системний аналіз наведених норм міжнародного права та національного законодавства, з урахуванням прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, дозволяє стверджувати, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

У частинах першій, четвертій статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, в розумінні приписів статті 206 ЦПК України суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову, якщо це суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до частин другої, третьої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

У постанові Верховного Суду від 10.1.2023 року у справі №401/1944/22 сформульвано правовий висновок, який зводиться до того, що саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження існування обставин, передбачених частиною першою статті 164 СК України для позбавлення батьківських прав.

Отже, зі змісту наведеного правового висновку суду касаційної інстанції випливає, що прийняття судом визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не виключається, якщо існування обставин, передбачених частиною першою статті 164 СК України для позбавлення батьківських прав, підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів.

За ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із довідок КЗ «Погребищенський ліцей №4 Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області» від 24.01.2024 року вбачається, що ОСОБА_2 практичної участі у вихованні дітей не приймає, не спілкується із класними керівниками закладу, не цікавиться навчанням дітей та жодного разу не брав участі у батьківських зборах.

Із пояснень позивачки ОСОБА_1 та показів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 слідує, що відповідач матеріально дітей не забезпечує та не відвідує їх за місцем їх постійного проживання із матір`ю. Водночас, періодичне його спілкування із дітьми зумовлено виключно тією обставино, що вони відвідують їхню бабу (мати відповідача), із якою він постійно проживає.

Разом із цим, зміст нотаріально посвідченої заяви відповідача ОСОБА_2 від 22.01.2024 року та його заяви про визнання позову від 11.06.2024 року в сукупності свідчать про те, що він свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не має наміру проявляти батьківську турботу щодо дітей та піклуватися про їх фізичний та духовний розвиток, а також згоден із правовими наслідками позбавлення його батьківських прав, передбаченими ч.1 ст.166 СК України, що полягають у втраті ним особистих немайнових прав щодо дітей, звільнені від обов`язків щодо їх виховання та припинення правомочностей як законного представника дітей.

Водночас, суд відзначає, що з моменту підписання заяви відповідача ОСОБА_2 від 22.01.2024 року про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав і до подання ним заяви про визнання позову від 11.06.2024 року минуло майже п`ять місяців, однак за цей час відповідач не змінив свою позицію та не продемонстрував суду своїх намірів змінити своє ставлення до дітей, що вочевидь свідчить про сформоване у нього стале небажання займатися їх вихованням та утриманням, піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, навчання, забезпечення медичного обслуговування, підготовку до самостійного життя.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що жодних відомостей, які б вказували на створення відповідачу об`єктивних перешкод у вихованні дітей, судом не встановлено.

Наведені докази в їх сукупності та взаємозв`язку дають підстави для висновку, що батько дітей ОСОБА_2 повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а саме не проявляє батьківської турботи щодо дочки та сина, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавиться їх життям та не займається вихованням, а також матеріально не забезпечує їх, що безсумнівно свідчить про його винну поведінку та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

Суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки він є недостатньо обґрунтованим та прийнятий без урахування встановлених під час розгляду справи обставин.

Так, у згаданому висновку органу опіки та піклування обумовлено, що з`ясувавши обставини, виявилося, що батько цікавиться життям дітей, підтримує тісний зв`язок із ними, забирає на вихідні та канікули до себе, допомагає продуктами харчування, маючи домашнє господарство, а діти виявляють бажання спілкуватися з батьком та проводити час з ним.

Проте, у висновку органу опіки та піклування не міститься відомостей про те, яким чином були з`ясовані окреслені обставини та в який спосіб вони були здобуті, беручи до уваги відсутність батька на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Погребищенської міської ради, та ураховуючи те, що вони об`єктивно суперечать, зокрема, довідкам КЗ «Погребищенський ліцей №4 Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області» від 24.01.2024 року №11 та №12, яким орган опіки та піклування по суті не надав будь якої оцінки в контексті встановлення того, чи приймає батько участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей.

Крім того, органом опіки та піклування взагалі не надано оцінки заяві відповідача ОСОБА_2 від 22.01.2024 року про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та не з`ясовано, яким чином співвідноситься її зміст із підставами заявленого ОСОБА_1 позову та тими обставинами стосовно виконання відповідачем його батьківських обов`язків, що, як стверджується у висновку, були встановлені органом опіки та піклування.

Суд також звертає увагу на те, що при підготовці такого висновку органом опіки та піклування не враховувалися пояснення ОСОБА_1 та покази свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які мають суттєве значення для правильності вирішення спору, зокрема в частині встановлення того, що періодичне спілкування відповідача із дітьми зумовлено виключно тією обставино, що вони відвідують їхню бабу (мати відповідача), із якою він постійно проживає.

За ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

У постанові Верховного Суду від 25.03.2019 року у с праві № 165/2240/16-ц зауважено, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

У судовому засіданні малолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не змогли чітко висловитися стосовно того як вони відносяться до вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав, що, на думку суду, зумовлено їх віком та зрілістю. Водночас, обоє дітей повідомили, що вони люблять свого батька.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2024 року у справі №455/307/22 зауважено, що сама по собі озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав з огляду на те, що думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, а тому при вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам.

У постанові Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі №522/10703/18 зазначено, що під час вирішення судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні.

У справі «Ilya Lyapin v. Russia» (Ілля Ляпін проти Росії) ЄСПЛ зазначив, що, якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантоване Конвенцією.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачка довела, що ОСОБА_2 нехтує потребами своїх дітей, порушує їх права на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків. В свою чергу відповідач не довів зміну своєї поведінки щодо дітей, прагнення здійснювати належне піклування за ними та не спростував, що свідомо нехтував обов`язками батька щодо дітей. Навпаки, визнання позову відповідачем з урахуванням його поведінки, зокрема попередньо складеної ним заяви про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, свідчить про відсутність у нього інтересу до дітей та реального бажання змінити таку поведінку.

Суд ураховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте у цій справі з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а також із встановлених обставинами на підставі досліджених та оцінених доказів у справі, які вказують на нехтування відповідачем своїм батьківським обов`язком, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В той же час, прихильність дітей до батька не має вирішального значення для вирішення спору, оскільки суд на підставі встановлених обставин справи та наявних у матеріалах справи доказів встановив, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а тому позбавлення його батьківських прав спрямоване, перш за все, на захист прав та інтересів дітей.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, сформульованою у постанові Верховного Суду від 02.08.2021 року у справі № 331/8310/15.

На переконання суду позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітніх дітей буде відповідати їх якнайкращим інтересам, позаяк вони проживають разом зі своєю матір`ю в повноцінній сім`ї, де для них створені усі необхідні умови для повноцінного фізичного, духовного та морального розвитку.

Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст. ст. 2-7, 10, 258, 259, 263, 268, 281, 282 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт № НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Орган опіки і піклування - Виконавчий комітет Погребищенської міської ради, 22200, Вінницька область, Вінницький район, м. Погребище, вул. Б. Хмельницького, 110.

Повний тест рішення складено 25.11.2024 року.

Суддя