Справа № 953/6541/24
Провадження № 2/953/3064/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Глос М.Л.,

за участю секретаря Сороченко М.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, в якому просить визнати за нею право приватної власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 18,3 кв. м., житловою площею 16,3 кв. м.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на такі обставини. Право власності на зазначену вище квартиру ОСОБА_1 набула на підставі договору купівлі-продажу № 338 від 26 лютого 2018 року, який цього ж дня було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Боговською Юлією Юріївною. Через збройну агресію рф позивачка була змушена тимчасово виїхати з м. Харкова у м. Горішні Плавні, де взята на облік як внутрішньо переміщена особа. У цьому місті у період з 25 серпня 2022 року до 30 серпня 2022 року невстановлена особа здійснила крадіжку документів, серед яких був і правовстановлюючий документ на належну ОСОБА_1 на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

У позовній заяві акцентується увага на тому, що отримати дублікат зазначеного вище документа за матеріалами нотаріальної справи неможливо, оскільки приватний нотаріус Боговська Ю. Ю. припинила свою діяльність і, всупереч вимогам чинного законодавства, не передала справу щодо посвідчення договору № 338 від 26 лютого 2018 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 до Харківського обласного нотаріального архіву. З огляду на зазначене передбачені законом можливості відновити втрачений правовстановлюючий документ у позасудовому порядку вичерпано. Разом із тим, факт вчинення зазначеної вище нотаріальної дії підтверджено даними реєстру для реєстрації нотаріальних дій щодо посвідчення з використанням бланку нотаріального документа НМЕ 085427 договору купівлі-продажу квартири, покупцем за яким була ОСОБА_1 , 1967 року народження, РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області 27 січня 1998 року.

Позивач в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала у повному обсязі, позов просила задовольнити.

Відповідачу в установленому законом порядку було направлено копію позовної заяви з додатками і надано достатні час і можливості для висловлення заперечень та надання відзиву на позовну заяву. Однак своїми процесуальними правами відповідач не скористався, представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлень про причини його неприбуття до суду не надходило.

За таких обставин неприбуття представника відповідача у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не перешкоджає судовому розгляду.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Доказами згідно зі ст. 76 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як унормовано ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (ратифікована Україною 17 липня 1997 року і набула чинності для нашої держави 11 вересня 1997 року) (далі Конвенція) кожній людині гарантовано право на мирне володіння своїм майном. Не допускається позбавлення особи її власності інакше, як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На рівні національного законодавства засадничі принципи захисту відповідного права закріплено у ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якими гарантовано непорушність власності, тобто безумовну неприпустимість протиправного позбавлення цього права чи обмеження у його здійсненні.

Зміст права власності з огляду на положення ст. 317 ЦК України складається з таких елементів, як володіння, користування і розпорядження. Володіння є юридично закріпленою можливістю фактично впливати на майно у будь-який момент, здійснюючи щодо нього свою волю. Право користування полягає в юридично оформленій здатності власника використовувати корисні властивості майна, отримуючи з цього вигоду. Розпорядження становить можливість власника встановлювати, змінювати чи припиняти юридичне існування майна.

Право власності відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів. У частині другій цієї статті законодавець закріпив презумпцію правомірності набуття права власності: воно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

На підставі наданих позивачкою і досліджених у судовому засіданні письмових доказів суд установив факт набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі, передбаченій ст. 334 ЦК України за договором купівлі-продажу № 338 від 26 лютого 2018 року.

Дана обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 320787670 від 21 січня 2023 року, за якою право власності на вищевказану квартиру (номер запису 25018429) зареєстровано приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Боговською Ю. Ю. за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 338 від 26 лютого 2018 року (а. с. 12 15).

Крім цього, у судовому засіданні було досліджено копію листа Харківського обласного державного нотаріального архіву № 1347/01-14 від 03 липня 2024 року. Згідно з цим листом у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій виконано запис від 26 лютого 2018 року за № 338 про вчинення нотаріальної дії посвідчення договору купівлі-продажу квартири вартістю 26 000,00 грн. з використанням бланку нотаріального документу НМЕ 085427. Нотаріальну дію вчинено для ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 1967 року народження, РНОКПП: НОМЕР_1 , яка на момент звернення мешкала у м. Харкові і надала для встановлення особи паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області 27 січня 1998 року.

Надані ОСОБА_1 суду копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 і довідки про присвоєння ідентифікаційного податкового номера НОМЕР_1 дозволяють поза всяким сумнівом ідентифікувати особу, котра відповідно до наведених вище відомостей набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу № 338 від 26 лютого 2018 року, як позивачку (а. с. 69).

Доводів на предмет існування обґрунтованих сумнівів щодо факту і правомірності набуття ОСОБА_1 права власності на зазначений вище об`єкт нерухомого майна відповідач під час судового розгляду не заявляв.

Разом із тим, факт викрадення в ОСОБА_1 майна, у тому числі правовстановлюючого документа на квартиру, підтверджено наданим позивачкою витягом з Єдиного державну реєстру досудових розслідувань № 0000484 від 05 вересня 2022 року щодо звернення ОСОБА_1 до ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області у зв`язку із проникненням невідомої особи у приміщення квартири АДРЕСА_2 , де вона на той час тимчасово проживала, і вчиненням крадіжки з її житла (а. с. 11).

У зазначеному вище населеному пункті позивачка була взята на облік як внутрішньо переміщена особа з 19 травня 2022 року, що підтверджено відповідною довідкою, дослідженою у судовому засіданні (а. с. 10).

Згідно з листом Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 25451/24132-26-24/15.6 від 09 травня 2024 року нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Боговської Ю. Ю. по Харківському міському нотаріальному округу припинена з 09 березня 2021 року, а документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса передані на зберігання до Харківського обласного нотаріального архіву.

Проте відповідно до листа Харківського обласного державного нотаріального архіву № 1347/01-14 від 03 липня 2024 року приватний нотаріус Боговська Ю. Ю. не виконала процедуру передання документів до нотаріальною архіву. У зв`язку з наведеним комісія управління юстиції на підставі Наказу 698/АГ від 07 червня 2021 року провела вилучення документів з одночасним складанням переліку (опису) вилучених справ. Згідно з актом, складеним 09 липня 2021 року під час вилучення документів, та актом приймання-передавання вилучених документів на державне зберігання, складеним 31 грудня 2021 року, комісія Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) не вилучала справи приватного нотаріуса Боговської Ю. Ю. «Договори відчуження квартири» за 2018 рік і не передавала їх на державне зберігання до нотаріального архіву у зв`язку з відсутністю відповідних справ.

Наведені письмові докази у своїй сукупності і взаємозв`язку дають підстави для беззаперечного висновку, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , набула відповідне право на передбаченій законом підставі, проте не може його належним чином реалізувати через протиправні дії зловмисників викрадення у неї правовстановлюючого документа на квартиру. Відновити цей документ у позасудовому порядку за матеріалами нотаріальної справи ОСОБА_1 позбавлена об`єктивної можливості з причин, що не залежать від її волі, у зв`язку з припиненням приватним нотаріусом Боговською Ю. Ю. нотаріальної діяльності і невиконанням нею вимог спеціального законодавства щодо передавання справ до нотаріального архіву.

Неможливість належного здійснення права власності призводить до його порушення, і необхідним способом захисту такого права за наведених вище обставин є визнання його у судовому порядку.

Органи місцевого самоврядування, які одночасно здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, у земельних правовідносинах виступають як представницькі органи суб`єкта власності - народу України, територіальної громади власників землі щодо права розпорядження, притаманного власнику. Харківська міська рада, відповідно до ст. і Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 143 Конституції України органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції. Згідно зі ст. 144 Основного Закону органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Частиною і статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Харківська міська рада вирішує в межах закону зазначені питання.

У ч. 1 ст. 392 ЦК України законодавець передбачає право власника пред`явити позов про визнання його права власності у разі втрати документа, що засвідчує відповідне право. Положення ст. ст. 15, 16 ЦК України гарантують кожній особі право на судовий захист свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного майнового або особистого немайнового права та/або інтересу в установлений законом спосіб. Зазначені процесуальні права є складовими гарантованого ст. 13 Конвенції права людини на ефективний засіб юридичного захисту.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 і наявність правових підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 81, 82, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 18,3 кв. м, житловою площею 16,3 кв. м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду у 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. Л. Глос