КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2610/550/2012
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гладиш Ярослави Миколаївни в інтересах акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року у складі судді Савицького О.А., за заявою акціонерного товариства «УкрСиббанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В обґрунтування заяви зазначено, що 16 березня 2012 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення у цивільній справі № 2610/550/2012 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яким даний позов задоволено. Вказане рішення набрало законної сили, за яким стягувачу було видано виконавчі листи.

Разом з тим, посилаючись на те, що оригінал виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 був втрачений під час листування органу ДВС зі стягувачем, у зв`язку з чим пропущено строк для пред`явлення його до виконання, представник заявника вважає, що даний строк пропущений з об`єктивних причин, а тому просить суд видати дублікат виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 та поновити строки для пред`явлення його до виконання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року АТ «УкрСиббанк» в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Гладиш Я.М. в інтересах АТ «УкрСиббанк», посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, а також неправильне застосуванням судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким заяву АТ «УкрСиббанк» задовольнити; здійснити розподіл судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оригінал виконавчого документу на адресу представника АТ «УкрСиббанк» не надходив і матеріал справи доказів про зворотне не містять, також матеріали справи не містять і доказів направлення ВДВС оригіналів виконавчих листів до АТ «УкрСиббанк».

Крім того вказує, що матеріали виконавчого провадження взагалі не досліджувались у судовому засіданні.

Посилається на те, що факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено, а тому суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви у зв`язку із недоведеністю заявником втрати виконавчого листа.

Скаржник звертає увагу суду, що на час звернення (грудень 2021 року) до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа строк дії встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборони закінчився 23 вересня 2023 року, а тому строк на пред`явлення виконавчого документу спливає 23 вересня 2024 року. Таким чином, АТ «УкрСиббанк» вважає, що звернувся за дублікатом виконавчого документу в межах його пред`явлення.

Вказує, що судом при прийнятті оскаржуваної ухвали не було враховано висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 11 листопада 2021 року у справі № 2-5827/2010 про те, що після переривання строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його поверненням до виконання та висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 240/10258/19, згідно з яким повернення виконавчого документа не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення його до виконання в межах строку встановленого статтею 12 Закону №1404-VIII.

Вважає, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично позбавило права виконання прийнятого судового рішення ухваленого на його користь.

В судовому засіданні адвокат Гладиш Я.М. в інтересах АТ «УкрСиббанк» просив апеляційну скаргу задовольнити.

Інші учасники справи в судове зсідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належно, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 2610/550/2012 за заявою акціонерного товариства «УкрСиббанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заочним рішенням Шевченківським районним судом м. Києва від 16 березня 2012 року позов ПАТ "УкрСиббанк" задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" 128 807, 88 дол США 88 центів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 01.11.2011 1 027 500 грн 46 коп та судовий збір в розмірі 2 823 грн (а.с. 47-49).

22 листопада 2012 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчі листи (а.с. 55).

З листа Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) № 26177 від 18 листопада 2021 року адресованому АТ "УкрСиббанк", убачається, що відповідно до інформації з АСВП на примусовому виконання перебував виконавчий лист № 2610/550/2012 від 22.11.2012 виданий Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" 1 027 500 грн 46 коп.

Також зазначено, що 18.11.2014 виконавче провадження завершено та винесена постанова про повернення виконавчого документа ПАТ «УкрСиббанк» згідно пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», так як виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. У боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу. Згідно відповіді МРЕВ ДАІ та Державної реєстраційної служби за боржником автотранспортні засоби та нерухоме майно на праві власності не зареєстровано. Згідно відповіді ДПС України інформація про джерело отримання доходів боржника в базі ДРФО відсутня. Згідно договору іпотеки між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором на праві власності перебуває квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, повідомлено, що надати інші відомості та матеріали виконавчого провадження за № НОМЕР_1 відділом не має можливості, оскільки виконавче провадження знищене за терміном зберігання, що передбачений п. 2 Розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями 699/30567 від 08.06.2017, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5 (а.с. 65).

Відмовляючи у задоволенні заяви, районний суд виходив з того, що заявником не доведено поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 до виконання, що свідчить про відсутність підстав для видачі його дубліката.

Проте з вказаними висновками суду першої інстанції погодитися не можна, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з пунктом 9 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У ч. ч. 1, 3 ст. 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

На час видачі виконавчого листа у справі № 2610/550/2012 (листопад 2012 року) діяв Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, у ст. 22 якого було встановлено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII), згідно із п. 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Пунктом 17.4 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз п. 17.4 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц (провадження № 61-18264св21), від 30 серпня 2022 року у справі № 757/14604/20-ц (провадження № 61-8111ск22), від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18), від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10 (провадження № 61-8969св20).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) виклала такий висновок: "… якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви".

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06 (провадження № 61-11038св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц (провадження № 61-17590св20), від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 (провадження № 61-21034св21).

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У справі, яка переглядається встановлено, що виконавчий лист № 2610/550/2012, виданий 22.11.2012 Шевченківським районним судом міста Києва, щодо боржника ОСОБА_1 постановою державного виконавця від 18.11.2014 було повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Частина 1 ст. 47 Закону № 1404-VIII містить вичерпний перелік обставин, які є підставою для повернення виконавчого документа.

Так, згідно з п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяці.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (ч. 5 ст. 12 Закону № 1404-VIII).

На момент винесення державним виконавцем 18.11.2014 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу через встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, діяв Закон України від 03 червня 2014 року № 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", яким було встановлено заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань позичальника або майнового поручителя за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами в іноземній валюті.

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України від 13 квітня 2021 року № 1381-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті", пунктом 2 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" якого передбачено, що Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 23 вересня 2021 року.

Таким чином на час звернення АТ «УкрСиббанк» до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 та поновлення пропущеного строку (у грудні 2021) строк дії встановленої Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" заборони, з якою державний виконавець пов`язував неможливість виконання рішення суду закінчився (23 вересня 2021 року), тому зазначена заява про видачу дубліката виконавчого листа вважається такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, тобто до 23 вересня 2024 року.

Подібного за змістом висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2024 року у справі № 182/4087/13-ц (провадження № 61-10163св23).

Суд першої інстанції під час вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою дійшов висновку, що заявником не надано документів на підтвердження дійсної втрати виконавчого листа, проте колегія суддів вважає такий висновок помилковим, оскільки він не відповідає матеріалам справи та судом першої інстанції не враховано висновки Верховного Суду, які наведені вище.

Таким чином, враховуючи, що виконавчий документ щодо боржника ОСОБА_1 у справі № 2610/550/2012 було втрачено, що у подальшому призвело до пропуску заявником строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, рішення суду, що набрало законної сили не виконано, а тому заява АТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню.

Заявником доведено факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби, що свідчить про те, що його було втрачено.

Відмова у поновленні строку та видачі дубліката виконавчого листа призведе до порушення права стягувача на справедливий суд, гарантований статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи заяву, суд першої інстанції, у порушення вимог ст. 264 ЦПК України, наведеного вище не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку, про відсутність підстав для задоволення заяви АТ «УкрСиббанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що призвело до неправильного вирішення заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для її скасування та ухвалення нового рішення про задоволення заяви АТ «УкрСиббанк».

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Гладиш Ярослави Миколаївни в інтересах акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року скасувати.

Постановити про справі ухвалу нового змісту, якою заяву акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Поновити акціонерному товариству «УкрСиббанк» строк для повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 , який видано Шевченківським районним судом міста Києва у справі № 2608/550/12 за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені.

Видати акціонерному товариству «УкрСиббанк» дублікат виконавчого листа, замість втраченого виконавчого листа № 2610/550/2012, відносно боржника ОСОБА_1 , виданого Шевченківським районним судом міста Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» 128 807, 88 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 01.11.2011 - 1 027 500 грн 46 коп (один мільйон двадцять сім тисяч п`ятсот) грн 46 коп та судовий збір в розмірі 2 823 грн (дві тисячі вісімсот двадцять три) грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 22 липня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: