ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 679/1209/21

Провадження № 22-ц/4820/2028/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.

учасники справи: представник апелянта - адвокат Волков С.В.,

представник позивача - адвокат Коваль О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 вересня 2024 року (суддя Стасюк Р.М.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих коштів,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих коштів.

Позовну заяву мотивував тим, що 20.07.2021 року позивач здійснив грошовий переказ на рахунок отримувача - ОСОБА_1 в розмірі 198000 грн. Вказані кошти були перераховані позивачем помилково, оскільки будь-які договірні, ділові чи приятельські відносини між сторонами відсутні, вони навіть не знайомі. Від банку що прийняв платіж та здійснив перерахування коштів позивач отримав інформацію щодо місця реєстрації відповідача та направив йому вимогу про повернення безпідставно набутих грошових коштів, проте, в строк визначений вимогою відповідач грошові кошти не повернув та продовжує користуватись грішми без належних правових підстав.

Посилаючись на зазначене, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 198000 грн., а також судові витрати.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти в розмірі 198000 грн., судовий збір в розмірі 1980 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що обставини, які виникли між сторонами свідчать про те, що мало місце безпідставне набуття відповідачем грошових коштів на загальну суму 198000,00 грн. за рахунок позивача. У зв`язку із чим спірні кошти мають бути стягнуті з відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих коштів залишити без задоволення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що 20.07.2021 року о 15:18 год. на належний відповідачу банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Універсал банк» були зараховані грошові кошти в розмірі 198000 грн. від невідомої йому особи. Через декілька хвилин після зарахування вказаних коштів відповідачу зателефонував ОСОБА_3 , та повідомив, що зараховані на рахунок відповідача грошові кошти надіслані його знайомим та їх потрібно повернути відправнику, але не через банк, оскільки там буде велика комісія, а на «онлайн гаманець» відправника в платіжній системі «С-PAY». Оскільки ОСОБА_1 не був обізнаний із порядком перерахування коштів на електронний гаманець, ОСОБА_3 запропонував йому варіант за яким йому в онлайн застосунку «МОNОВАNК» надійдуть запити від відправника на списання вказаних коштів на електронний гаманець. За вказані незручності відповідачу запропонували залишити собі 2900 грн. та 3095 грн. перерахувати ОСОБА_4 , як посереднику переговорів. На вказану пропозицію відповідач погодився і в проміжку часу з 15:45 год. до 15:59 год. в онлайн застосунку «МОNОВАNК» відповідачу надійшло сім запитів (6 запитів на суму 29000 грн. та 1 запит на суму 18005 грн.) на загальну суму 192005 грн. для перерахування коштів в онлайн гаманець « С-РАУ », які відповідач підтвердив.

Позивачем до позовної заяви долучено квитанцію №20-511865/1 від 20.07.2021 р. з якої вбачається, що при здійсненні платежу вказувалися в точній відповідності персональні дані відповідача, як отримувача коштів, а саме: номер банківського рахунку, його прізвище ім`я та по батькові та реєстраційний номер платника податків. У судовому засіданні, неодноразово, позивач підтвердив, що перерахування ним коштів для відповідача не було рахунковою помилкою та визнав той факт, що на момент переказу спірної суми йому було відомо що він перераховує кошти саме для ОСОБА_1 , відомо РНОКПП останнього та точний номер банківського рахунку. Позивач визнав, що із ОСОБА_1 ніколи особисто не спілкувався та ніколи його не бачив. Отже позивач знав, що в нього немає зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів відповідачу, проте здійснив таку сплату, а отже вказана поведінка позивача є суперечливою, а відповідно недобросовісною. Також апелянтом зазначено, що позивачем подано три аналогічні позови на території України, до ОСОБА_1 , до ОСОБА_5 (справа №381/3377/21), до ОСОБА_6 (справа №766/16905/21).

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників по справі не надходило.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Волков С.В. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача адвокат Коваль О.В. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників по справі, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 20 липня 2021 року позивач ОСОБА_2 здійснив банківський переказ грошових коштів у розмірі 198000 грн. зі свого рахунку в АТ «Банк Альянс» на рахунок отримувача ОСОБА_1 , код отримувача: , банк отримувача: АТ «Універсал Банк», призначення платежу: оплата за гарантійний внесок зг. дог. купівлі - продажу автомобіля № 124 від 20.07.2021 за ОСОБА_7 , інн. НОМЕР_2 , без ПДВ, платник - ОСОБА_2 , що підтверджується копією квитанції № 20-511865/1 від 20.07.2021.

Згідно копій свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб - ОСОБА_7 є дочкою позивача ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 не заперечував той факт, що 20.07.2021 на його рахунок в АТ «Універсал Банк» надійшли грошові кошти в розмірі 198000 грн.

Згідно довідки АТ «Банк Альянс» № 12-34 від 23.09.2021 року, позивач ОСОБА_2 дійсно здійснив платіж на суму 198000 грн. за реквізитами зазначеним в квитанції № 20-511865/1 від 20.07.2021 через АТ «Банк Альянс» на рахунок отримувача ОСОБА_1 . З дати здійснення оплати на дату надання довідки, кошти за вказаним платежем не повертались у банк відправника.

07 вересня 2021 представник позивача адвокат Донець А.М. надіслав відповідачу поштовим листом вимогу про повернення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 198000 грн.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що за заявою ОСОБА_2 від 24.09.2021 внесено відомості в ЄРДР за №0001265 про вчинення кримінального правопорушення, а саме: про те, що невстановлені особи за допомогою сайту www.manheim.com.de, під приводом продажу автомобіля з Німеччини, шляхом обману заволоділи його грошовими коштами у розмірі 363000 гривень, які він надіслав трьома траншами в період з 20.07.2021 по 10.08.2021.

Відповідач ОСОБА_8 13.11.2021 року надіслав на адресу департаменту кіберполіції Національної поліції України повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, в якому просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за фактом вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 3 ст.185 КК України та розпочати досудове розслідування. Відомості про результати розгляду даного повідомлення в матеріалах справи відсутні.

Листом № 4261/БТ від 07.07.2023 року, АТ «Універсал Банк» надано виписку про рух грошових коштів по рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 за 20.07.2021, із якої вбачається, що 20.07.2021 о 15:18 год. з АТ «Банк Альянс» на вищевказаний банківський рахунок відповідача надійшли грошові кошти в розмірі 198000 грн., призначення платежу: «оплата за гарантійний внесок зг. дог. купівлі - продажу автомобіля № 124 від 20.07.2021 за ОСОБА_7 , інн. НОМЕР_2 , без ПДВ, платник - ОСОБА_2 ».

В той же день, в проміжок часу з 15:45 год. до 15:59 год. ОСОБА_1 зі свого банківського рахунку № НОМЕР_1 здійснив: 5 платежів на суму 29000 грн. кожен та 1 платіж на суму 18005 грн. для отримувача C-PEY, банк отримувача - «STOCKBANK «PIVDENNYI»; о 15:56 год. - 1 платіж на суму 29000 гривень на рахунок НОМЕР_6, банк отримувача - «BankConcord»; о 16:04 год. - 1 платіж на суму 2900 грн. на рахунок отримувача НОМЕР_4 , банк отримувача АТ «Райффайзен Банк»; о 16:06 год. - 1 платіж на суму 3095 грн. на рахунок отримувача НОМЕР_5 , банк отримувача - АТ «Ощадбанк».

Як вбачається з листа АТ «Універсал Банк» №БТ/3892 від 14.06.2024, банківська карта № НОМЕР_6 , НОМЕР_1 була емітована банком на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Отже, 20.07.2021 о 15:56 год. ОСОБА_1 здійснив 1 платіж на суму 29000 грн. на рахунок НОМЕР_6 відкритий на його ж ім`я.

Встановити отримувача іншої частини спірних коштів, перерахованих відповідачем для отримувача C-PEY, немає можливості через специфіку цієї платіжної системи.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і яке не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину, або інших підстав, передбачених статтею11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознак безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) викладено наступний висновок.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов правильного висновку, що майно, а саме, спірні грошові кошти у розмірі 198 000 грн., набуте ОСОБА_1 , з яким ОСОБА_2 не пов`язаний жодними договірними правовідносинами щодо такого майна, без правової підстави, тому у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем повернути отримане майно, яке є безпідставно набутим.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права є необґрунтованими та зводяться до власного тлумачення заявником норм матеріального права.

Саме по собі посилання на неоднакове застосування положень ЦК України у різних справах хоч у подібних правовідносинах, але з різними встановленими обставинами, не має правового значення для цієї справи та не свідчить про різне застосування чи тлумачення норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2024 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк