ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/2848/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року в складі судді Демченко С.В. у справі № 953/10617/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 08 грудня 2011 року вона на підставі договору купівлі-продажу придбала квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначила, що у вересні 2023 року вона отримала повідомлення від відповідача, що за вищевказаною адресою обліковується заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 28 958,60 грн, а також було зазначено, що у разі непогашення заборгованості у добровільному порядку позивач вимушений буде звернутися до суду.

Вказала, що до 24 лютого 2022 року вона здійснювала оплату за спожиті комунальні послуги, у тому числі і за послуги з теплопостачання, які надавалися відповідачем. На початку повномасштабної військової агресії російської федерації проти України вона виїхала за кордон, що унеможливило сплату послуг з теплопостачання. Однак, за першої можливості вона добровільно погасила заборгованість за послуги з теплопостачання, яка виникла за період з 24 лютого 2022 року, що підтверджується копіями квитанцій.

Проте, решта заборгованості у розмірі 13 824,00 грн, яка обліковується за адресою її квартири, сформувалась за період часу, коли власниками цієї квартири були інші особи, та вона її не визнає.

26 вересня 2023 року вона звернулась до відповідача із заявою про виключення з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованості попередніх власників квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 13 824,00 грн, однак листом від 13 жовтня 2023 року їй відмовлено.

Просила зобов`язати КП «Харківські теплові мережі» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість попередніх власників квартири за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 13 824,00 грн, що утворилася до 08 грудня 2011 року, вирішити питання щодо судових витрат.

У судовому засіданні представник позивачки погодився, що розмір заборгованості, який обліковується на рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , становить 13 061,65 грн, а не 13 824,00 грн, та уточнив свої вимоги щодо цієї суми.

21 грудня 2023 року на адресу суду від представника КП «Харківські теплові мережі» Вініцького М. В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити у задоволені позову. Зазначив, що у КП «Харківські теплові мережі» відсутні правові підстави для списання заборгованості за послуги з теплопостачання, оскільки сплинув строк позовної давності, встановлений нормами ЦК України. Він не вимагав від позивачки оплати боргу попередніх власників. Зазначив, що на підставі заяви позивачки, яка була подана до КП «Харківські теплові мережі» у 2012 році, підприємство переоформило особовий рахунок, відкритий за адресою: АДРЕСА_1 , на її ім`я. У довідці про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання від 21 грудня 2023 року зазначений особовий рахунок № НОМЕР_1 та прізвище ОСОБА_1 . Лише 02 жовтня 2023 року позивачка звернулася до КП «Харківські теплові мережі» із заявою про виключення з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованості попередніх власників, однак з урахуванням положень п. 29 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182, відповідно до яких перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому отримано у встановленому порядку інформацію про невідповідність обсягу розподіленої гарячої води окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів», КП «Харківські теплові мережі» не має змоги виконати вищевказані вимоги позивачки. ОСОБА_1 звернулась для переоформлення особового рахунку на своє ім`я у січні 2012 року, а до суду з цим позовом у жовтні 2023 року, тобто більш ніж через одинадцять років.

15 січня 2024 року від представника позивачки адвоката Таш`яна Р. І. надійшла відповідь на відзив, в якій він просив позовні вимоги задовольнити. Зазначив, що відповідачем пропущено строк подання відзиву. Заперечував щодо тверджень про сплив строку позовної давності, посилаючись на те, що відповідач до 2023 року жодного разу не повідомляв позивачку про заборгованість, яка утворилася у попередніх власників квартири. Позивачка довідалася про існування заборгованості лише у вересні 2023 року, а про її конкретний розмір і період нарахування - коли отримала лист від відповідача від 13 жовтня 2023 року, а тому строк позовної давності у даному випадку не пропущений. Крім того, йдеться про триваюче правопорушення.

15 квітня 2024 року на адресу суду від представника КП «Харківські теплові мережі» надійшла заява про закриття провадження по справі на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що на ім`я ОСОБА_1 відкритий новий особовий рахунок № НОМЕР_2 , а тому наразі відсутній предмет спору.

30 квітня 2024 року на адресу суду від представника позивачки адвоката Таш`яна Р. І. надійшли додаткові пояснення, в яких він заперечував щодо закриття провадження по справі, посилаючись на те, що позивачка не зверталася до КП «Харківські теплові мережі» із заявою про відкриття нового особового рахунку. Вона придбала квартиру ще в 2011 році, а позивач лише у 2023 році пред`явив вимогу саме до неї про сплату заборгованості, яка обліковується за вказаною адресою та утворилася за період часу, коли власниками вказаної квартири були інші особи. При цьому, зміна номеру облікового рахунку не виключає предмет спору.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено; зобов`язано Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» виключити з обліку по особовому рахунку НОМЕР_1 , переоформленому з грудня 2011 року на ім`я ОСОБА_1 , заборгованість попередніх власників квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 13 061,65 грн, що утворилася до 08 грудня 2011 року; стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачка не зобов`язана сплачувати заборгованість попередніх власників, яка виникла до придбання нею квартири, тому обраний нею спосіб захисту є належним. До вересня 2023 року відповідач не повідомляв позивачку про існування заборгованості, а також не направляв жодних вимог, тому суд відхилив доводи відповідача про сплив строку позовної давності. Відкриття відповідачем позивачці нового особового рахунку без її відома жодним чином не усуває предмету спору у цьому випадку, оскільки заборгованість попередніх власників залишається на рахунку, який обліковується за квартирою, власницею якої є позивачка.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2024 року, в якому ухвалою суду від 02 липня 2024 року виправлено описку, стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

На вказане рішення суду 21 червня 2024 року через систему «Електронний суд» представник КП «Харківські теплові мережі» Вініцький М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні рішення суд неповно встановив обставини справи, невірно застосував норми матеріального та процесуального права. На заяву позивачки, що надійшла 02 жовтня 2023 року, підприємство надало відповідь про відсутність правових підстав для списання заборгованості за послуги теплопостачання з урахуванням спливу термінів позовної давності, а також було запропоновано надати копію договору купівлі-продажу квартири від 08 грудня 2011 року для подальшого розгляду питання щодо стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з колишніх власників квартири. Він жодних протиправних дій відносно позивачки не вчиняв, оплату боргу колишніх власників квартири не вимагав. ОСОБА_1 звернулася до КП «Харківські теплові мережі» для переоформлення особового рахунку на своє ім`я у 2012 році, та лише 02 жовтня 2023 року звернулася до нього з заявою про виключення з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованості попередніх власників, отже ним не може бути виконано її вимоги, оскільки перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому отримано у встановленому порядку інформацію про невідповідність обсягу розподіленої гарячої води окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів. ОСОБА_1 звернулась до суду з пропуском строку позовної давності. До того ж, в процесі розгляду справи у суді першої інстанції КП «Харківські теплові мережі» було відкрито ОСОБА_1 новий особовий рахунок для нарахувань та оплат за послуги теплопостачання № НОМЕР_2 з дня купівлі квартири АДРЕСА_2 , а саме з грудня 2011 року. Борг попередніх власників цієї квартири залишився на особовому рахунку № НОМЕР_1 .

07 жовтня 2024 року до суду апеляційної інстанції від представника позивачки адвоката Таш`яна Р.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказав, що спірна заборгованість утворилась у період, коли позивачка не була власницею квартири, з приводу чого вона зверталась до відповідача та двічі надавала йому копію договору купівлі-продажу. Позивачка довідалася про існування заборгованості лише у вересні 2023 року, та після отримання листа від відповідача від 13 жовтня 2023 року дізналась про порушення своїх прав, а тому строк позовної давності у даному випадку не пропущений. Із заявою про відкриття нового особового рахунку ОСОБА_1 не зверталась. Вимоги по рахунку № НОМЕР_1 відповідач спрямував саме до неї. Обраний спосіб захисту є ефективним та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості. Також вказав, що орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу становить 2000,00 грн, докази чого будуть надані протягом 5 днів з моменту розгляду справи.

В судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду на з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 21 листопада 2024 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

КП «Харківські теплові мережі», його представником ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримано 24 вересня 2024 року в електронних кабінетах (а.с. 148, 149, 150).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 грудня 2011 року ОСОБА_1 придбала квартиру за адр есою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Орловською В. Г. та зареєстрованого в реєстрі № 987. Право власності на цю квартиру за ОСОБА_1 зареєстровано 09 грудня 2011 року (а.с. 9-10).

Облік наданих та оплачених послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється за особовим рахунком № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

У вересні 2023 року ОСОБА_1 отримала повідомлення від КП «Харківські теплові мережі» про необхідність сплати заборгованості за послуги з теплопостачання станом на 01 серпня 2023 року в розмірі 28 958,60 грн та звернення до суду у разі несплати (а.с. 11).

26 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до КП «Харківські теплові мережі» із заявою, в якій вказала, що отримала повідомлення про наявність у неї заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 28 958, 60 грн. Вона добровільно погасила заборгованість у розмірі 15 059,00 грн, на підтвердження чого надала квитанції. При цьому решту заборгованості у розмірі 13 824,00 грн просила виключити з обліку по рахунку № 400901786, оскільки вона утворилась за попередніми власниками квартири (а.с. 12-13, 14).

На вказану заяву 13 жовтня 2023 року КП «Харківські теплові мережі» надало ОСОБА_1 відповідь № 07-47/10845 про відсутність підстав для списання заборгованості та пропозицію надати копію договору купівлі-продажу квартири для розгляду питання стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання з попередніх власників квартири (а.с. 15).

Як вбачається з розрахунків КП «Харківські теплові мережі» та листа підприємства від 20 квітня 2024 року № 07-13/3772, у квітні 2024 року ОСОБА_1 був відкритий окремий особовий рахунок № НОМЕР_2 з нульовим балансом з 08 грудня 2011 року за адресою: АДРЕСА_1 , після чого за вказаною адресою наявні два особові рахунки: № НОМЕР_1 на ім`я попереднього власника квартири ОСОБА_3 із заборгованістю, яка утворилась до грудня 2011 року у розмірі 13061,65 грн, та № 400904191 на ім`я ОСОБА_1 , яка наразі є власницею вказаної квартири (а.с. 70, 84).

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем.

Згідно з частиною 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Власність, відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна.

Подібні за змістом правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604св20), від 15 жовтня 2020 року у справі № 522/19127/18 (провадження № 61-20547св19).

При цьому, у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604св20) зроблено висновок про те, що чинним законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не обумовлено в договорі купівлі-продажу.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18;від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інших).

Згідно висновку, до якого дійшла колегія суддів Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2021 року по справі № 766/20797/18, ефективним способом захисту прав може бути вимога зобов`язати відповідача списати з особового рахунку заборгованість. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини 2 статті 16 ЦК України). Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо. Задоволення вимоги зобов`язати постачальника списати з особового рахунку заборгованість може бути способом захисту права споживача на мирне володіння майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції). Якщо споживач не має наміру сплачувати борг (тому, що не згоден із його існуванням; тому, що постачальник пропустив позовну давність для стягнення боргу у судовому порядку, тощо), а постачальник і не списує борг з особового рахунку на вимогу споживача, і не звертається до суду за його стягненням, то споживач буде надалі одержувати від постачальника рахунки із зазначенням боргу. Таке відображення спірного боргу в особовому рахунку може спровокувати споживача на помилкову сплату коштів всупереч його волі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21), вирішуючи спір у справі хоча і з іншим предметом позову, аніж у справі, яка переглядається, проте щодо подібного способу судового захисту, зазначила, що задоволення вимоги боржника зобов`язати кредитора перерахувати заборгованість за договором (аналогічно, як і списати якусь її частину, якої стосується спір) може бути способом захисту права боржника на мирне володіння майном. Якщо він не має наміру сплачувати борг, бо не згоден із визначеним кредитором розміром, а кредитор на вимогу боржника суму заборгованості не перераховує та не звертається до суду за її стягненням, то боржник надалі одержуватиме від кредитора вимоги про сплату боргу у розмірі, визначеному кредитором, із яким боржник не погоджується. Це може провокувати останнього помилково, всупереч волі сплатити суму боргу.

До того ж, оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту.

Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за послуги теплопостачання споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 грудня 2018 року у справі № 209/4456/16-ц, від 27 серпня 2020 року у справі № 207/2990/18.

Як встановлено судом, договір купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року, згідно з яким позивачка стала власницею квартири АДРЕСА_2 , не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).

Позивачка не вчиняла правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг за теплопостачання попередніх власників вказаної квартири.

За таких обставин, на ОСОБА_1 не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості за послуги теплопостачання, надані відповідачем попереднім власникам, що нараховані до 08 грудня 2011 року, тобто до укладення нею договору купівлі-продажу цієї квартири.

З урахуванням фактичних обставин цієї справи, оскільки позивачка заперечувала проти вимог відповідача щодо наявності заборгованості, а відповідач належним чином не відреагував на її звернення та не звернувся з вимогами до попереднього власника квартири, а лише посилався на відсутність підстав списання боргів за спожиті комунальні послуги, вимога ОСОБА_1 про зобов`язання КП «Харківські теплові мережі» виключити з обліку по її особовому рахунку заборгованість попередніх власників квартири за період до 08 грудня 2011 року є обґрунтованою та відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення такої вимоги відновлює порушені права позивачки та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивачки перед відповідачем.

Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних вимогах викладено Верховним Судом у постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604св20), від 15 жовтня 2020 року у справі № 522/19127/18 (провадження № 61-20547 св 19), від 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20 (провадження№ 61-18079св21), від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 (провадження № 61-13033св20), від 15 березня 2023 року у справі № 176/552/22 (провадження № 61-12657 св 22).

Доводи апеляційної скарги КП «Харківські теплові мережі» щодо того, що він жодних протиправних дій відносно позивачки не вчиняв, оплату боргу колишніх власників квартири не вимагав, спростовуються направленим ним на адресу ОСОБА_1 повідомленням про необхідність сплати боргу з попередженням про подальше звернення до суду.

Сплив розрахункових періодів та строку позовної давності до заборгованості, яка виникла до 08 грудня 2011 року, не є підставою для відмови у її списанні з особового рахунку.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 звернулась до суду з пропуском строку позовної давності, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, оскільки КП «Харківські теплові мережі» не надано доказів того, що позивачка дізналась чи могла дізнатися про порушення її прав до того, як отримала листа від 13 жовтня 2023 року з відмовою у списанні заборгованості. Переоформлення позивачкою особового рахунку на своє ім`я у 2012 році не свідчить про те, що на той час їй було відомо про наявність заборгованості попереднього власника, та будь-яких вимог до неї протягом цього часу КП «Харківські теплові мережі» не заявляв.

Відкриття ОСОБА_1 в процесі розгляду справи у суді першої інстанції нового особового рахунку № НОМЕР_2 із залишенням боргу попередніх власників цієї квартири на особовому рахунку № НОМЕР_1 не є підставою для закриття провадження чи відмови у задоволенні позову, адже особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням, та наявність заборгованості може перешкоджати позивачці як власниці у реалізації повноважень з розпорядження майном. До того ж, відповідачем вчинені активні дії щодо пред`явлення вимог стосовно погашення наявної заборгованості саме до позивачки. Вказані дії відповідача, врахуючи відсутність правових підстав для їх вчинення, є такими, що порушують право позивачки, а тому вказане право підлягає захисту у спосіб, який відновить порушене право. Крім того, вимог щодо відкриття нового рахунку позивачка не заявляла.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки апеляційну скаргу КП «Харківські теплові мережі» залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина