Справа № 148/548/24
Провадження № 22-ц/801/1534/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Міхасішина І.В., Матківської М.В.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» Волчек Наталії Миколаївни

на заочне рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 10 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Саламахи О.В.,

у справі № 148/548/24

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія « АРКС» (позивач)

до ОСОБА_1 (відповідач)

про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулось в районний суд до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, мотивуючи вимоги тим, що 15.01.2021 о 10:30 год, по вул. Чорновола, с. Мазурівка, Тульчинський район Вінницька область, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю: «Toyota» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 , власник автомобіля - ФГ «Авангард+Т» та автомобіля «Daewoo» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль «Toyota», що був застрахований позивачем за Договором № 0055а0в від 24.06.2020.

Згідно відповіді від НПУ № 674813, дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 . ПДР України (стаття 124 КУпАП України).

Транспортний засіб «Toyota» державний номерний знак НОМЕР_1 , застраховано на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту № 0055а0в від 24.06.2020, укладеного між ПАТ «АРКС» та ФГ «Авангард+Т».

У постанові Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.02.2022, не зазначено транспортні засоби за участю яких мало місце ДТП, що підтверджується відповіддю від НПУ № 674813.

Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX2699660 від 18.01.2021, та умов Договору страхування № 0055а0в від 24.06.2020, розмір страхового відшкодування склав 82 877,40 грн, який позивачем сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО згідно платіжного доручення № 742678 від 23.02.2021.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Daewoo» державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ СГ «ТАС» згідно полісу № АО/6834325 (що підтверджується відповіддю від НПУ № 674813 про ДТП та роздруківкою з бази МТСБУ щодо полісу № Л0/6834325).

Полісом № А0/6834325 встановлений ліміт відповідальності АТ СГ «ТАС» в розмірі 130 000 грн, франшиза - 2 500 грн.

Позивач 28.03.2022 звернувся до АТ СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування за № 2523/18/ЦВ, та 16.06.2022 АТ СГ «ТАС» здійснено на користь Позивача виплату страхового відшкодування в розмірі - 57 314,34 грн, оскільки АТ СГ «ТАС» розраховано коефіцієнт фізичного зносу (0,3049) та здійснено виплату страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (0,3049) до вартості замінюваних матеріалів, зазначених в рахунку № СПМ-К-ДВ5668, який підтверджує реально понесені витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля.

Отже сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 25 563,06 грн (82 877,40 грн - 57 314,34 грн = 25 563,06 грн), які позивач просить стягнути з відповідача.

Рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 10 травня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

11 червня 2024 року представник позивача ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що для відновлення попереднього стану пошкодженого транспортного засобу було використано нові комплектуючі частини, а тому особа, яка винна у ДТП повинна відшкодувати збитки без урахування коефіцієнта фізичного зносу.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає розглядові справи.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 27 червня 2024 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що стороною у справі подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (25 563,06 грн), колегією суддів вирішено призначити її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що відповідно до копії претензії про регресні вимоги № СУ/010542/4-3 від 03.07.2023 позивач на адресу ОСОБА_1 надіслав вимогу про сплату суму боргу у розмірі 25 563,06 грн на рахунок АТ «СК «АРКС» в добровільному порядку, протягом 7 днів з моменту отримання цієї Претензії.

Згідно платіжного доручення № 742678 від 23.02.2021, АТ «СК «АРКС» сплатило на рахунок ТОВ Преміум Моторс 82 877,40 грн - страхове відшкодування, згідно акту № ARX2699660, ФГ «Авангард+Т».

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.02.2021, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП.

Згідно відповіді від НПУ № 674813, дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 . ПДР України (ст. 124 КУпАП України).

Відповідно до страхового акту № ARX2699660 від 18.01.2021, сума страхового відшкодування на підставі розрахунку 82 877,40 грн.

Відповідно до рахунку № СПМ-К-ДВ5668 від 15.01.2021, ТОВ «Преміум Моторс» здійснив послуги ремонту автомобіля для замовника ФГ «Авангард+Т», авто: «Toyota Land Cruiser 200», вартість запчастин та робіт - 82 877,40 грн.

Згідно заяви про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 1.003.21.0000746 від 15.01.2021, ОСОБА_2 повідомлено позивача про настання події.

Згідно розрахунку страхового відшкодування за договором № 0055а0в від 24.06.2020, страхувальник - ФГ «Авангард+Т», об`єкт: «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , страхове відшкодування - 82 877,40 грн.

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 0055а0в від 24.06.2020, ФГ «Авангард+Т» в особі ОСОБА_4 застрахував транспортний засіб «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2019 року випуску, чорного кольору, у страховика СК «ARX».

Згідно полісу серії АО № 006834325, транспортний засіб «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_2 , застрахований у АТ «СГ «ТАС», франшиза - 2 500 грн, ліміт за шкоду життю та здоров`ю - 260 000 грн, ліміт за шкоду майну - 130 000 грн.

Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування, ПАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося до ПАТ «СГ «ТАС», із вимогою про сплату нанесеного збитку у розмірі 82 877,40 грн з врахуванням ліміту відповідальності, встановленого полісом АО № 006834325 та договором добровільного страхування цивільної відповідальності (за наявності).

Згідно платіжного доручення № 272525 від 16.06.2022, АТ «СГ «ТАС» сплатило на рахунок АТ «СК «АРКС» - 57 314,34 грн (страхове відшкодування по договору АО №006834325 від 11.01.2020, т/з Toyota Land Cruiser 200, д/н НОМЕР_1 , регресний платіж за претензією № 2523/18/ЦВ від 28.03.2022.

Відповідно до копії листа АТ «СГ «ТАС» № СУ/010542/3 від 06.04.2023 адресованого директору ТОВ «ЮК «СТАРК УКРАЇНА», коефіцієнт зносу замінених складових, згідно п. 7.39 (а) Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, становить 0,3049, що дорівнює 23 063,06 грн, тому розрахунок суми страхового відшкодування становить: 82 877,40 грн - 2 500 грн - 23 063,06 грн = 57 314,34 грн.

Позиція апеляційного суду

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що згідно полісу серії АО № 006834325, транспортний засіб «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_2 , застрахований у АТ «СГ «ТАС», ліміт за шкоду майну - 130 000 грн, а сума страхового відшкодування для відновлення автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_1 становить 82 877,40 грн, що не перевищує розміру страхової суми за шкоду, заподіяну майну, визначену цим полісом, тому обов`язок страхового відшкодування в порядку регресу покладений на АТ «СГ «ТАС», та підстав для покладення обов`язку по відшкодуванню шкоди на ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована, не вбачається. Крім того, суд вважав, що оскільки позивач повторно не звертався до АТ «СГ «ТАС» у якій застрахована цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП, із заявою щодо повного погашення страхової виплати, то позовні вимоги є необґрунтованими та у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом № 1961-IV покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Враховуючи викладене, правильним є висновок апеляційного суду про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати).

Аналогічні правові висновки зроблено також у постановах Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 та від 12 липня 2023 року у справі №591/1861/22.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на Постанову Великої Палати від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, однак у цій же постанові вказано, серед іншого, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Як зазначалось вище, відповідно до статті 29 Закону № 1961-ІV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Тобто, у страховика з урахуванням вказаного Закону не виник обов`язок відшкодування різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні.

Отже, позивачем було вірно сплачено страхове відшкодування на рахунок СТО, зокрема, без урахування коефіцієнту фізичного зносу.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 14 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4 при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у й тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Як встановлено матеріалами справи для відновлення попереднього стану пошкодженого транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_1 було використано нові комплектуючі частини, що підтверджується рахунком № НОМЕР_3 та платіжним дорученням № 742678 від 23.02.2021.

28 березня 2022 року позивач - ПрАТ «СК «АРКС» звернулось до АТ СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

Відповідно до страхового акту № ARX2699660 від 18 січня 2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Land Cruiser 200» складає 82 877 грн 40 коп.

Згідно платіжного доручення № 272525 від 16.06.2022, АТ «СГ «ТАС» сплатило на рахунок АТ «СК «АРКС» страхове відшкодування по договору АО №006834325 від 11.01.2020, т/з Toyota Land Cruiser 200, д/н НОМЕР_1 , в сумі 57314,34 грн, при цьому АТ «СГ «ТАС» застосовано коефіцієнт зносу замінених складових, згідно п. 7.39 (а) Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, який визначило у розмірі 0,3049, що дорівнює 23 063,06 грн.

Із урахування наведеного вище, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що позивачем було розраховано розмір страхового відшкодування без урахування коефіцієнту фізичного зносу у розмірі - 82 877,40 грн, оскільки відповідно до умов Договору добровільного страхування № 0055а0в від 24.06.2020, позивач сплачує всю вартість відновлювального ремонту не віднімаючи коефіцієнт фізичного зносу.

Відповідно до чинного законодавства, страхове відшкодування сплачується з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу відповідно до статті 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» тільки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ОСЦПВ), а Позивачем було сплачено страхове відшкодування за Договором добровільного страхування.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище законодавства, а також практики Верховного Суду, з відповідача ОСОБА_1 , на користь позивача слід стягнути 25 563,06 грн, тобто різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні.

Отже, висновок суд першої інстанції про те, що страхова сума за полісом АО № 006834325 повністю покриває вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 200», є помилковими оскільки у страховика виник обов`язок з виплати позивачу страхового відшкодування лише в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, а стягнення різниці між сумою фактичних витрат та виплаченою сумою страхового відшкодування з відповідача, як з винної особи, відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких підставі колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню із ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, слід задовольнити.

Згідно з пунктами 2, 3 частини 1 статті 376 ЦПК України недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, із постановленням апеляційним судом нового судового рішення про задоволення позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Зважаючи на те, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позову, то сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 028 грн за подання позовної заяви та апеляційної скарги 4 542 грн підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» Волчек Наталії Миколаївни задовольнити.

Заочне рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 10 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія « АРКС» 25 563 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот шістдесят три) гривні 06 коп. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судові витрати - судовий збір, сплачений позивачем в суді першої та апеляційної інстанцій в загальній сумі 7 570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: І. М. Стадник
Судді: І.В.Міхасішин М.В. Матківська