Справа № 201/3187/24
Провадження № 2/201/2108/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Батманової В.В.

за участю секретаря Турбаївської М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 19.03.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_5 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що позивачам на праві спільної сумісної власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.06.1995 № 34962, виданого Маріупольським державним підприємством по ремонту і експлуатації житлового фонду «Житловик», про що зроблено реєстраційний напис від 11.09.1995 та внесено до реєстрової книги за реєстраційним № 37895.

Через військову агресію Російської Федерації, започаткування режиму воєнного стану, активну фазу бойових дій у м. Маріуполь Донецької області, позивачі вимушені були покинути місце свого проживання, що призвело до втрати оригіналу правовстановлюючих документів на квартиру при евакуації.

Як вбачається з відповіді начальника «Міського бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» від 11.01.2024 № 93 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 31.12.2012 зареєстровано на праві приватної спільної сумісної власності за: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Отримати дублікат правовстановлюючого документу наразі неможливо, що позбавляє позивачів можливості реалізовувати права власників майна.

У зв`язку з викладеним просять суд визнати за ними право власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 44,9 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Маріупольським державним підприємством по ремонту і експлуатації житлового фонду «Житловик» від 23.06.1995 № 34962, про що зроблено реєстраційний напис від 11.09.1995 року та внесено до реєстрової книги за реєстраційним № 37895, у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу.

Позивачі по тексту позову просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача Маріупольської міської ради Донецької області в судове засідання надав заяву про розгляд справи без участі представника.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачам на праві спільної сумісної власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.06.1995 № 34962, виданого Маріупольським державним підприємством по ремонту і експлуатації житлового фонду «Житловик», про що зроблено реєстраційний напис від 11.09.1995 та внесено до реєстрової книги за реєстраційним № 37895.

Через військову агресію Російської Федерації, започаткування режиму воєнного стану, активну фазу бойових дій у м. Маріуполь Донецької області, позивачі вимушені були покинути місце свого проживання, що призвело до втрати оригіналу правовстановлюючих документів на квартиру при евакуації.

Згідно відповіді начальника «Міського бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» від 11.01.2024 № 93 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 31.12.2012 зареєстровано на праві приватної спільної сумісної власності за: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі , якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ.

Враховуючи, що доводи позивача знайшли підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе розподіл судових витрат по даній справі не застосовувати оскільки іншого способу захисту права у позивачів не існує.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) право власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 44,9 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Маріупольським державним підприємством по ремонту і експлуатації житлового фонду «Житловик» від 23.06.1995 № 34962, про що зроблено реєстраційний напис від 11.09.1995 та внесено до реєстрової книги за реєстраційним № 37895, у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.В. Батманова