Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1514/23
Провадження № 6/553/142/2024
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Сіомашко В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Тетяни Вікторівни про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку,

в с т а н о в и в :

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Т.В. звернулась до суду із згаданим поданням, в якому прохає звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Подання вмотивовано тим, що на виконанні у приватного виконавця Гуріної Т.В. знаходиться виконавче провадження № 75618286, відкрите за постановою від 24.07.2024 з примусового виконання виконавчого листа № 553/1514/23 виданого 09.07.2024 Ленінським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 290000 грн та 2900 грн судового збору.

Загальний розмір боргу на момент звернення до суду в межах виконавчого провадження становить 322684,56 грн. Боржник 30.07.2024 отримав винесені виконавцем постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Після відкриття провадження було здійснено детальну перевірку майнового стану боржника, в результаті якої встановлено відсутність коштів на рахунках ОСОБА_1 , останній отримує пенсію, водночас звернення на неї стягнення на сьогодні заборонено, боржник не працевлаштований, офіційних доходів не отримує, транспортні засоби, сільськогосподарська техніка, нерухоме майно за ним не зареєстровані.

16.09.2924 з метою перевірки майнового стану боржника було здійснено вихід за адресою проживання ОСОБА_1 , під час проведення перевірки встановлено відсутність рухомого ліквідного майна, належного боржникові, за рахунок якого можна звернути стягнення.

Водночас, в ході розшуку майна боржника, встановлено, що за заявою ОСОБА_1 відкрито спадкову справу після майна померлої ОСОБА_3 . Інші спадкоємці померлої із заявами не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавались. З посилання на бездіяльність боржника щодо отримання свідоцтва про право на спадщину та реєстрації за собою нерухомого майна, прохає звернути стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано.

За ухвалою суду від 21.11.2024, подання приватного виконавця Гуріної Т.В. прийнято до провадження, з призначенням до розгляду у судовому засіданні без повідомлення сторін, з викликом приватного виконавця.

Будучи належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, приватний виконавець Гуріна Т.В. до суду не прибула, звернувшись із клопотанням про проведення судового засідання за її відсутності, внесене подання підтримала повністю.

Перевіривши матеріали подання, суд зазначає про наступне.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27.03.2024 у справі № 553/1514/23 було повністю задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто на його користь з ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 290000 грн та 2900 грн судового збору.

На виконання вказаного судового рішення 09.07.2024 судом було видано відповідний виконавчий лист № 553/1514/23.

Як убачається з наданих приватним виконавцем матеріалів, на виконанні у приватного виконавця Гуріної Т.В. знаходиться виконавче провадження № 75618286, відкрите за постановою від 24.07.2024 з примусового виконання виконавчого листа № 553/1514/23.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (стаття 10 цього Закону).

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з частиною п`ятою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності/спеціальному майновому праві, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності/спеціальному майновому праві об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, заставлений третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі, якщо право власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Застосування судом положень статті 440 ЦПК України та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише в тому випадку, коли виконавцем вичерпано всі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що ними чітко визначені умови, за яких суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, це відсутність державної реєстрації права власності за боржником в установленому законом порядку та вичерпання всіх можливих заходів, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Посилаючись на бездіяльність боржника щодо отримання свідоцтва про право на спадщину та реєстрацію за собою нерухомого майна, приватним виконавцем до подання залучено інформаційні довідки з Державного реєстру, згідно з якими саном на 07.10.2024 та 17.10.2024 за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майна не зареєстроване, власником квартири АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_3 .

Також, приватним виконавцем надано відомості станом на 29.10.2024 щодо відсутності сум доходів боржника, отримання ним пенсійних виплат, станом на 16.09.2024 щодо відсутності ліквідного рухомого майна, та станом на липень-серпень 2024 року відкритих рахунків у АТ «Полтава-Банк», АТ «КБ «Акордбанк», АБ «Кліринговий дім», АТ КБ «Глобус».

Водночас, відомостей про наявність чи відсутність рахунків боржника у АТ «ПУМБ», АТ «Акцент-Банк», АТ «Укрексімбанк», АТ «Укргазбанк», до яких була скерована вимога приватного виконавця 26.07.2024 до подання не долучено, як не долучено відомостей про відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів, сільськогосподарської техніки тощо.

За таких обставин, враховуючи, що звернення стягнення на нерухоме майно божника в порядку ст.440 ЦПК України є крайнім заходом виконання судового рішення, звертаючись із таким поданням виконавцем станом на момент звернення до суду має бути об`єктивно доведено взаємне існування двох обставин, а саме відсутність державної реєстрації права власності за боржником в установленому законом порядку та вичерпання всіх можливих заходів, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Однак, до матеріалів подання не долучено актуальної інформації про відсутність державної реєстрації права власності за боржником станом на момент звернення до суду та доказів недостатності у нього грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача.

Окрім того, згідно із статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

За таких обставин, враховуючи відсутність документальних підтверджень про дійсну оцінку вказаної нерухомості, а також те, що приватним виконавцем не було доведено недостатності у боржника грошових коштів, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача та відсутність державної реєстрації права власності за боржником станом на момент звернення до суду, суд приходить до висновку про передчасність подання та відсутність правових підстав для надання дозволу на звернення стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 440 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Тетяни Вікторівни про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих