Провадження № 2/127/3476/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Боярова В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів шляхом стягнення сплачених коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовною заявою до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів шляхом стягнення сплачених коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка 01.03.2024 року придбала у магазині «EconomClass» який зареєстрований за ФОП ОСОБА_3 кросівки за ціною 735,00 грн. При цьому, кросівки використовувалися позивачкою лише два рази 31.03.2024 року та 01.04.2024 року в суху та якісну погоду, однак нею були помічені недоліки. Позивачка зазначає, що придбаний нею товар є неякісним, оскільки на лівому кросівку розійшлася сіточка, а на правому затирається чорна фарба. Позивачка зверталася до власниці магазину ФОП ОСОБА_3 із заявою про повернення коштів, однак, дана заява залишена без реагування відповідачкою. Крім того, позивачка зверталася у поліцію та ГУ Держпродспоживслужби у Вінницькій області. Внаслідок придбання неякісного товару та подальшої відмови у вирішенні проблеми позивачка зазнала значних душевних хвилювань та страждань. Враховуючи вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з ФОП ОСОБА_3 на її користь 735,00 грн. в якості повернення сплаченої суми за товар неналежної якості.

Ухвалою суду від 12.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) осіб, з роз`ясненням процесуальних прав сторін та порядок подання відзиву на позов та відповіді на відзив. На адресу відповідачки судом було надіслано копія позовної заяви з додатками, однак, конверт повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до фіскального чеку №79 від 01.03.2024 у магазині «EconomClass» ФОП ОСОБА_3 позивачкою було придбано кросівки чол.1600 9 black, р.40, К740 (а.с.3).

03.04.2024 року ОСОБА_1 звернулася до ФОП ОСОБА_3 із заявою про повернення товару, у якій остання вказала, що 01.03.2024 року вона придбала у магазині кросівки, однак, вони є неякісними. Кросівки взувалися позивачкою лише два рази 31.03.2024 року та 01.04.2024 року в суху та якісну погоду, однак нею були помічені недоліки. Позивачка зазначає, що придбаний нею товар є неякісним, оскільки на лівому кросівку розлазиться сіточка, а на правому злазить чорна фарба (а.с.4).

12.04.2024 року ОСОБА_1 звернулася до начальника ГУ Держпродспоживслужби у Вінницькій області із заявою про допомогу у вирішенні питання щодо придбаного товару неналежної якості (а.с.5).

З Відповіді ГУ Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 24.04.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду за захистом свої порушених прав (а.с.6)

Крім того, Листом №1207МР/200-2024 від 27.04.2024 року ГУ НП у Вінницькій області повідомило ОСОБА_1 , що її звернення щодо непорозуміння з приводу повернення товару містить ознаки цивільно-правових відносин, рекомендовано звернутися до суду за про відшкодування матеріальних та моральних збитків (а.с.7).

Частиною третьою статті 42 Конституції України закріплено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина перша статті 662 ЦК України).

Відповідно до частин першої і третьої статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 7 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього.

Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості в момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеними частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що встановлений частиною другою статті 679 ЦК України обов`язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві (якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару) покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки в такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Якщо ж покупець, маючи реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до частини першої статті 679 ЦК України покладається на нього.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 07 липня 2021 року у справі №591/2641/20.

Згідно частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар (абзац другий частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

За змістом абзацу першого частини п`ятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін (абзац 1 ч. 6 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Суд звертає увагу, що позивачка звернулася до продавця після спливу строку на гарантійний обмін товару.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України"Про захист прав споживачів" споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром, або відтворений на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надісланий електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти.

Згідно частини 2 статті 9 Закону України"Про захист прав споживачів" якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України"Про захист прав споживачів" при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Вказана норма містить декілька способів реалізації прав споживача при придбанні ним товару належної якості.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які на посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.ч.5, 6 статті 81ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підставою для задоволення вимоги про повернення сплаченої суми за товар, є істотний недолік цього товару, який робить неможливим його використання в цілому.

Істотним недоліком Закон називає такий недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак, а саме: він взагалі не може бути усунутий, його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів, він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (пункт 12 частини першої статті 1 Закону).

Саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Указаний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №559/388/17, провадження №61-30670св18, від 14 січня 2021 року у справі №755/11237/17, провадження №61-39639св18, від 26 січня 2022 року у справі №755/5301/16-ц, провадження №61-5129св 21.

Позивачка не просить розірвати укладений договір, а лише просить суд повернути їй сплачену суму, що суперечить в даному випадку вимогам статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

За вказаних обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про повернення сплачених коштів не підлягають задоволенню, у зв`язку з недоведеністю.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а тому відмовляє в їх задоволенні в повному обсязі.

Судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 76, 141, 206,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів шляхом стягнення сплачених коштів - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 23.10.2024 року.

Суддя: