КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №753/939/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Ларичева Валерія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року, постановлену під головуванням судді Комаревцевої Л.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Ларичевим В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається порушення норм чинного законодавства, незаконність оскаржуваної ухвали та позбавлення права позивача доступу до правосуддя.

Уважає, що суд першої інстанції упереджено та не об`єктивно підійшов до розгляду справи, позбавив позивачку на справедливий судовий розгляд.

Вказує, що провадження у справі було відкрито на підставі заяви ОСОБА_1 , підписаної ОСОБА_1 та зазначено дату 28 грудня 2023 року. Позовну заяву ОСОБА_1 підписала напередодні та передала своїм знайомим, які їхали в Україну в м. Київ з метою подання до Дарницького районного суду міста Києва.

Оскільки позивачкою ОСОБА_1 раніше укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Ларичевим В.В., він отримав вказаний позов та направив його поштою на адресу суду. Таким же шляхом позивачкою передано оригінал свідоцтва про шлюб.

Уважає посилання суду на твердження відповідача щодо неможливості особисто підписати позовну заяву через перебування позивачки у Словенії є абсурдними. Автомобільне сполучення з Києвом складає 1300 км, дістатися можна менше ніж за добу. Постійно курсують перевізники, працює поштове сполучення.

У суду не було жодних підстав ставити під сумнів підпис позивачки у позовній заяві, в той час як сама позивачка через систему електронний суд підтвердила, що це її особиста заява, її свідоме волевиявлення. Також позивачка реалізувала свою процесуальну дієздатність шляхом представництва її інтересів адвокатом Ларичевим Валерієм Вікторовичем. Повноваження адвоката підтверджуються як ордером, так і довіреністю, виданою 22 грудня 2023 року.

Вказує, що суд безпідставно поклав в основу свого рішення висновок експерта Львівського НДІСЕ за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 15 березня 2024 року за № 901-Е, який виконаний судовим експертом ОСОБА_3 .

Вказаний доказ не має жодного правового значення, виготовлений з чисельними порушеннями закону та методики про проведення судових експертиз та не міг бути прийнятий судом до уваги.

Звертає увагу, що експертиза призначається відповідно до статті 143 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань.

В цьому випадку дослідження копії (примірника) позовної заяви, яку начебто отримав відповідач ОСОБА_2 , жодного правового значення для вирішення справи не має.

Вказує, що позивачка особисто підтверджувала належність їй підпису та волевиявлення.

Стверджує, що висновок експертизи є недопустимим доказом, оскільки підготовлено з порушенням істотних вимог щодо порядку проведення почеркознавчого дослідження.

Вказує, що в якості вільних зразків підпису ОСОБА_1 надано лише один документ - оригінал договору купівлі-продажу квартири від 20 грудня 2020 року. Решта документів є копіями, які не могли прийматися експертом до уваги відповідно до Закону України "Про судову експертизу", Інструкції щодо проведення судових експертиз.

Експериментальні зразки підпису взагалі експертом у позивачки не запитувались.

Вказує, що така процесуальна дія як огляд документів, на які посилається суд, у судовому засіданні не здійснювалася. Адвокату позивачки вказані документи для огляду не надавалися.

Посилається на зазначення судом завідомо неправдивих відомостей щодо обставин справи. З невідомих причин суд посилається як на підставу залишення без розгляду на відмову позивачки приймати обов`язкову участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Стверджує про відсутність такого факту. Суд не визнавав участь позивачки ОСОБА_1 обов`язковою, не постановляв з цього приводу ухвалу.

У своїх особисто наданих поясненнях ОСОБА_1 вказувала, що бажає приймати участь у розгляді справи через свого представника адвоката Ларичева В.В., явку якого забезпечувала у кожне судове засідання.

Вказує, що залишивши позовну заяву без розгляду, суд установив, що позов подано особою без належних повноважень. При цьому, суд не з`ясував, у якої особи не було повноважень на подання позову, ким саме вона була подана.

Посилається на позбавлення позивачки права доступу до правосуддя.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений в ухвалі від 15 лютого 2017 року №278/627/15-ц.

Вказує, що попередній розмір судових витрат становить 20 605,60 гривень, з яких 20 000,00 гривень надання професійної правової допомоги, 605,60 гривень - судовий збір.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

29 травня 2024 року та 31 травня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли два ідентичні відзиви відповідача ОСОБА_2 на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву вказує, що апеляційна скарга підписана адвокатом 29 квітня 2024 року, натомість додатком №1 до апеляційної скарги подано ордер АН 1073645, що датовано 29 квітня 2024 року. При цьому, ордер містить посилання на неіснуючий договір від 21 грудня 2012 року, тобто договір датований календарною датою періоду, який випереджає на 11 років момент звернення особи, яку представляє адвокат Ларичев В.В.

Стверджує, що у Ларичева В.В. відсутні права за неіснуючим договором від 21 грудня 2012 року, і, відповідно, за ордером, представляти інтереси позивачки в апеляційному суді, і, як наслідок, підписувати апеляційну скаргу.

Звертає увагу на наявність підстав для закриття апеляційного провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 362 ЦПК України.

Посилається на безпідставність апеляційної скарги, оскільки висновком експерта установлено, що підпис у позовній заяві не належить ОСОБА_1 .

При цьому, судом першої інстанції враховано, що на момент подання позовної заяви до суду засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 не перебувала на території України, що підтверджено особисто адвокатом Ларичевим В.В. в ході судового розгляду.

Вказує, що на підтвердження доводів про неможливість подання позовної заяви позивачкою відповідач вказав, що ОСОБА_1 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_5 , 2012 року народження, та ОСОБА_6 , 2014 року народження, перетнула кордон України з Угорщиною 08 листопада 2023 року, що унеможливлює її особисте звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, який датовано 28 грудня 2023 року, до того ж відправлений до суду з поштового відділення 042 Укрпошти м. Києва.

Зазначає, що на підтвердження фальсифікації позовної заяви відповідачем у відповідності до статті 106 ЦПК України замовлено почеркознавчу експертизу, яку проведено експертною установою 15 березня 2024 року.

Звертає увагу, що згідно висновку експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 15 березня 2024 року установлено, що підписи у примірнику позовної заяви виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Вказує, що доводи апеляційної скарги спрямовані на введення суду в оману та створення умов для скасування законного та обґрунтованого судового рішення про залишення позову без розгляду.

Вказує, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не мав процесуального права залишати позов без розгляду, не встановивши особу, яка підписала позовну заяву, оскільки судом однозначно визначено, що позов підписано не адвокатом Ларичевим В.В. і не ОСОБА_1 , а також встановлено факт ненадання повноважень на представництво інтересів останньої іншим особам, які не приймають участь у справі. Зазначає, що приписи ЦПК України не містять обов`язку суду встановити таку особу.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року залишити без змін.

В судовому засіданні адвокат Ларичев В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Ларичева В.В., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Залишивши без розгляду позовну заяву на підставі пункту 2 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції зробив висновок, що позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Суд вказав, що відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 15.03.2024 № 901-Е «…підписи від імені ОСОБА_1 , розташовані після друкованого тексту «28 грудня 2023 року» та перед друкованим текстом «ОСОБА_1» у примірнику позовної заяви про розірвання шлюбу від 28.12.2023р., адресованої Дарницькому районному суду м. Києва..» виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Також в судовому засіданні суд оглянув ряд документів та зазначив про розбіжність у підписах позивачки.

Суд зазначив, що в судовому засіданні в режимі відеоконференції допитана експерт ОСОБА_3. зазначила, що у об`єкті дослідження підпис виконано не ОСОБА_1 .

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Установлено, що 29 грудня 2023 року засобами поштового зв`язку до Дарницького районного суду міста Києва від імені ОСОБА_1 подано позовну заяву про розірвання шлюбу (а.с. 1-3).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 лютого 2024 року зобов`язано ОСОБА_1 в термін, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання копії ухвали виконати вимоги статей 175, 177 ЦПК України, а саме надати до суду оригінал свідоцтва про шлюб. Попереджено ОСОБА_1 , що у разі не виконання вимог, зазначених в ухвалі суду, позовна заява буде залишена без розгляду (а.с. 37).

13 лютого 2024 року на адресу Дарницького районного суду міста Києва надійшла заява від імені ОСОБА_1 про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 41-43).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13 лютого 2024 року розгляд справи вирішено проводити з викликом сторін (а.с. 44-45).

20 лютого 2024 року на адресу Дарницького районного суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду (а.с. 48-49).

25 березня 2024 року на адресу суду надійшли пояснення ОСОБА_1 , у яких остання підтримала поданий позов, наполягала на його задоволенні (а.с. 61-62).

Матеріали цивільної справи містять висновок експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи №901-Е від 15 березня 2024 року, відповідно до якого «…підписи від імені ОСОБА_1 , розташовані після друкованого тексту «28 грудня 2023 року» та перед друкованим текстом «ОСОБА_1» у примірнику позовної заяви про розірвання шлюбу від 28.12.2023р., адресованої Дарницькому районному суду м. Києва..» виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с. 65-68).

16 квітня 2024 року на адресу Дарницького районного суду міста Києва надійшли заперечення ОСОБА_1 щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду. Зазначила, що поданий позов підтримує, наполягала на його задоволенні (а.с. 79-84).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з частиною 2 статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

З матеріалів справи установлено, що позовну заяву про розірвання шлюбу підписано від імені ОСОБА_1 та подано до суду засобами поштового зв`язку.

Отже з огляду на те, що до суду вказана вище позовна заява містить підпис ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду під час вирішення спору з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 257 ЦПК України, оскільки вони не стосуються пред`явлення позову позивачем, а поширюються на випадки, коли позов подається особою, в інтересах іншої заінтересованої особи, без наявності повноважень на ведення справи.

Щодо висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи №901-Е від 15 березня 2024 року, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1-2 статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З матеріалів справи установлено, що предметом спору є розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Аналізу зазначених вище норм права дозволяє зробити висновок, що предметом доказування у справах про розірвання шлюбу є встановлення факту того, що перебування у шлюбі суперечить хоча б одній із сторін шлюбу.

Із аналізу частини 2 статті 102 ЦПК України установлено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмету доказування у справі.

Разом з цим, наданий відповідачем висновок експерта не стосується предмету доказування у цій справі, відтак суд першої інстанції помилково прийняв його до уваги.

Колегія суддів уважає, що залишення позовної заяви без розгляду у цій справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 257 ЦПК України, попри заяви ОСОБА_1 та її представника щодо особистого волевиявлення позивачки на подання такої позовної заяви та її власноручного підписання ОСОБА_1 , є проявом формалізму, який обмежує право особи на розгляд її справи судом.

Апеляційний суд зауважує, що застосування судом правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, повинно відбуватись із урахуванням обставин конкретної справи та забезпеченням ефективного захисту прав, свобод та законних інтересів. Формальний підхід суду до здійснення своїх повноважень може призвести до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно пункту 2 частини 4 статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються зокрема ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Матеріали цивільної справи містять ордер АН №1303186, виданий адвокатом Ларичевим В.В. на підставі договору про надання правової допомоги №2112 від 21 грудня 2023 року на представництво інтересів ОСОБА_1 . Із змісту ордеру убачається, що договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються (а.с. 42).

З матеріалів справи убачається, що адвокат Ларичев В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , з метою представництва інтересів ОСОБА_1 регулярно приймав участь у судових засідання у справі та підтримував пред`явлений позов.

Окрім цього, матеріали цивільної справи містять додаткові пояснення ОСОБА_1 (а.с. 61-63), заперечення ОСОБА_1 щодо клопотання про залишення позову без розгляду (а.с. 78-84), у яких остання підтримала поданий позов та наполягала на його задоволенні.

Аналіз матеріалів справи та процесуальної поведінки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Ларичева В.В. дозволяє зробити висновок, що поданий ОСОБА_1 позов відповідає її волевиявленню.

За таких обставин, колегія суддів уважає помилковими висновки суду про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду з підстав, наведених у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Згідно частини 1 статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Доводи відповідача ОСОБА_2 , що стосуються ордеру адвоката Ларичева В.В., колегія суддів відхиляє, оскільки у судовому засіданні адвокатом Ларичевим В.В. надано ордер від 07 травня 2024 року АН №1073650 на представництво інтересів ОСОБА_1 у Київському апеляційному суді, виданий на підставі договору про надання правової допомоги №2112 від 21 грудня 2023 року. Окрім того, надана довіреність ОСОБА_1 від 2 грудня 2023 року, якою у тому числі Ларичев В.В. уповноважений представляти інтереси ОСОБА_1 в судах.

Установлені обставини свідчать про те, що в ордері, доданому до апеляційної скарги, допущено описку, яка не дає підстав для закриття апеляційного провадження.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає непропорційним втручанням у захищене гарантіями статті 4 ЦПК України та статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на доступ до суду. У даному випадку суд не дотримався справедливого балансу публічних та приватних інтересів та з порушенням вимог статті 2 ЦПК України щодо завдань цивільного судочинства залишив позов без розгляду.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів уважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, висновок суду щодо залишення позовної заяви без розгляду не відповідає нормам процесуального права, відтак відповідно до положень статті 379 ЦПК України оскаржувану ухвалу слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ларичева Валерія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 17 липня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова