Справа № 214/9998/21
Номер провадження 2/184/181/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «про встановлення юридичного факту та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та законом»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив в ході судового засідання, та просить суд встановити юридичний факт технічної помилки допущеної при складанні заповіту посвідченого 06.11.2009 року державним нотаріусом п`ятої криворізької державної нотаріальної контори Чуркіною Н.М., зареєстрований в реєстрі за №1-2912, а саме невідповідність місяця в Державному акті - 24.07.2006 року, в заповіті - 24.06.2006 року - вважати правильним - 24.07.2006 року; визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 7,1073 з кадастровим номером :01:031:0012, яка находиться на території Кам`янської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_4 , 1931 року народження, після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом у вигляді земельної ділянки площею 7,1073 га з кадастровим номером :01:031:0012, яка знаходиться на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та відповідно складеного нею заповіту від 06.11.2009 року була заповідана ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в рівних частках. Даний заповіт був посвідчений 06.11.2009 року державним нотаріусом п`ятої Криворізької державної нотаріальної контори Чуркіною П.М. зареєстрований в реєстрі за №1-1912. Зазначена земельна ділянка належала померлій ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. У встановлений законом шестимісячний строк він звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лігути Л.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , в зв`язку з чим нотаріусом було зареєстровано спадкову справу №48/2016 року в єдиному реєстрі. Один із спадкоємців ОСОБА_5 , якого поховав ОСОБА_3 та він возив свою матір ОСОБА_4 на похорони. З ОСОБА_3 вони стосунки не підтримували, свій мобільний телефон той давно змінив, та вони втратили з ним зв`язок, коли померла мати ОСОБА_4 01.10.2015 року вони повідомляли останньому у телефонному режимі про її смерть, однак він так і не приїхав. Він звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лігути Л.В. з заявою про видачу йому свідоцтва про спадщину за заповітом, але 06.08.2021 року приватним нотаріусом Лігутою Л.В. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки заповіт, посвідчений державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Чуркіною Н.М. 06.11.2009 року за реєстровим №1-2912, від імені ОСОБА_4 , на належну спадкодавці земельну ділянку, кадастровий номер :01:031:0012, місце розташування: Дніпропетровська область, Апостолівський район, Кам`янська сільська рада, був складений на ім`я трьох спадкоємців, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в рівних частках кожному. А також, в вищевказаних документах - Державному акті на право власності на земельну ділянку та в заповіті маються розходження, а саме дата видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку: в Державному акті - 24.07.2006р., в заповіті - 24.06.2006р., в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просить їх задовольнити. В останнє судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Разом з тим, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тальнівського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №153 (а.с.18).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лігута Л.В., спадкоємцем майна ОСОБА_4 , яке складається з 2/3 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є її син ОСОБА_1 (а.с.20).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ДП №9069516, виданого 24.07.2006р. Апостолівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, на підставі розпорядження Апостолівської районної державної адміністрації №314-р-06 від 06.05.2006р., земельна ділянка площею 7,1073 га з кадастровим номером :01:031:0012, яка знаходиться на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала померлій ОСОБА_4 (а.с.21).

Згідно заповіту, посвідченого 06.11.2009 року державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Чуркіною Н.М., ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в рівних частках належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ДП №069516, виданого 24.06.2006р. Апостолівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, земельну ділянку площею 7,1073 га з кадастровим номером :01:031:0012, яка знаходиться на території Кам`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.23).

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьки: батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_4 (а.с.15).

06 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , але приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лігута Л.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що вищевказаний заповіт, посвідчений державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Чуркіною Н.М. 06.11.2009 року за реєстровим №1-2912, від імені ОСОБА_4 , на належну спадкодавиці земельну ділянку, кадастровий номер :01:031:0012, місце розташування: Дніпропетровська область, Апостолівський район, Кам`янська сільська рада, був складений на ім`я трьох спадкоємців, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в рівних частках кожному. А також, в вищевказаних документах - Державному акті на право власності на земельну ділянку та в заповіті маються розходження, а саме дата видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку: в Державному акті - 24.07.2006р., в заповіті - 24.06.2006р. (а.с.25-26).

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №43447979 від 31.03.2016 року, наданого приватним нотаріусом Лігута Л.В., до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи, номер у Спадковому реєстрі 58791364, номер у нотаріуса 48/2016. Спадкодавець - ОСОБА_4 (а.с.19).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №48916113 від 30.08.2017 року, виданої приватним нотаріусом Лігута Л.В., підготовка до видачі свідоцтва про право на спадщину - за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.110).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Як встановлює ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Згідно ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у постанові №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у абз. 1 п. 5 зазначив, що за наявності заповіту на все майно правило І частини другої статті 1223 ЦК застосовується у разі неприйняття спадщини або відмови від спадщини усіма спадкоємцями за заповітом.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю необхідно її прийняти. Так, для того щоб прийняти спадщину спадкоємцю, який постійно не проживав зі спадкодавцем, необхідно на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини (стаття 1270 Кодексу).

Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Якщо така заява надходить поштою, то справжність підпису спадкоємця на такій заяві повинна бути нотаріально засвідчена.

У разі не подання спадкоємцем такої заяви, він вважається таким, що не прийняв її, і якщо інші спадкоємці не дадуть згоди на подання ним заяви про прийняття спадщини вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, спадкоємець, який з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, може звернутися до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1222 ЦК спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Підстави спадкування за законом. Спадкування за законом має місце коли: 1) спадкодавець не залишив заповіту; 2) заповіт у встановленому порядку визнаний недійсним; 3) за заповітом заповідається лише частина спадкової маси, у такому разі частина, не охоплена заповітом, переходить до спадкоємців за законом; 4) якщо всі особи, вказані в заповіті, помруть до відкриття спадщини спадкодавця, відмовляться від прийняття спадщини за заповітом, будуть усунені від права на спадкування.

Норма статті 1266 ЦК України підлягає застосуванню, оскільки право представлення відбувається за умови наявності заповіту, у якому б визначалась доля спадкового майна померлому ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частки земельної ділянки. (Постанова ВСУ від 25.11.2020 року справа №292/389/17, провадження №61-19499 св 19).

Крім того, згідно з вимогами частин першої, п`ятої статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Таким чином, право на спадкування за законом 1/3 частину земельної ділянки, що не охоплена заповітом, має позивач як рідний син спадкодавця, та племінник ОСОБА_5 , якби він був живим на час відкриття спадщини (право представлення).

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не І подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Спосіб відмови від прийняття спадщини цілком залежить від волі спадкоємця.

Перехід права на прийняття спадщини. Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер я після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився на прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Спадкування за правом представлення відбувається уразі, якщо на час відкриття спадщини не залишилось в живих відповідного родича (вище згаданих осіб), що повинен, бути власником частини спадкового майна, яка належала йому за законом.

Статтею 1266 ЦК України передбачений процес спадкування за правом представлення, а саме: - внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; - прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; - племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; - двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.

З урахуванням неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на все спадкове майно переходить до спадкоємця першої черги ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_7 є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 258, 259, 263-265, 280-282, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «про встановлення юридичного факту та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та законом» задовольнити.

Встановити юридичний факт технічної помилки, допущеної при складанні заповіту, посвідченого 06.11.2009 року державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Чуркіною Н.М., зареєстрований в реєстрі за №1-2912, а саме невідповідність місяця в Державному акті - 24.07.2006 року, в заповіті - 24.06.2006 року та вважати правильним - 24.07.2006 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , що зареєстрований адресою: АДРЕСА_2 , право власності на земельну ділянку площею 7,1073 га з кадастровим номером :01:031:0012, яка находиться на території Кам`янської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.07.2024 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш