РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2024р. Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді - Зуб І.Ю.,

за участю секретаря Федорова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа: Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: м. Херсон, вул. Б. Мозолевського, 2) про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього відповідно судового наказу Херсонського міського суду Херсонської області від 07.10.2019 року. Просить зменшити розмір аліментів з на 1/6 частину від всіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно.

На обґрунтування позову позивач зазначив таке. Сторони мають спільну дитину, на утримання якої за судовим наказом стягнуто аліменти на користь відповідача у розмірі частини заробітку (доходу). 20.04.2019 року він уклав шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . На день звернення із позовом на утриманні позивача перебуває двоє дітей. Крім того зазначає, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, які хворіють. Підприємницьку діяльність позивач припинив 06.04.2023 року, на початку липня поступив на службу до Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області. Вважає, що його матеріальний стан погіршився.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.03.2024 року відкрито провадження у даній справі в загальному порядку.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.06.2024 року закрито підготовче засідання та призначено судове засідання.

Позивач в судовому засідання просив позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених в позові.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили. Подано відзив, де вказано про незгоду з позовом, в задоволенні якого просили відмовити. Зазначено, що позивач працює, отримує дохід, має виконувати обов`язок по утриманню дитини. На дату винесення судового наказу, позивач вже був одружений та мав дитину. Батьки позивача досягли пенсійного віку та отримують пенсію.

Представник третьою особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату та час розгляду, причини неявки не повідомив.

Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Згідно із ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Сторони мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається з свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 .

07.10.2019 року Херсонським міським судом Херсонської області винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 вересня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Так, встановлено, що сторони мають спільну дитину, на утримання якою з позивача стягнуто аліменти.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 20.04.2019 року, що вбачається з свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 , після одруження прізвище дружини « ОСОБА_6 ».

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , що вбачається с свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 .

Відповідно до листа Державного виконавця Суворовського РВ ДВС у м. Херсоні від 19.02.2020 року за № 7466, станом на 01.02.2020 року заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 не має, переплата становить 6250,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості старшого державного виконавця по ВП №60397469, сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на жовтень 2023 року становить 117457,69 грн.

В тексті позовної заяви позивач вказує, що незгоден із розміром заборгованості та подав документи для його перерахунку.

Суд зазначає, що наявність заборгованості по сплаті аліментів не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки не є доказом зміни матеріального стану позивача.

Позивач вказує, що має непрацездатних батьків, які хворіють і яким він надає допомогу.

До матеріалів справи надано копії пенсійних посвідчень на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Також долучено виписку із медичної картки № 4813/19, про перебування на стаціонарному лікуванні в медичному закладі ОСОБА_8 в період з 29.07.2019 року по 09.08.2019 року із зазначенням медичного діагнозу та рекомендацій щодо лікування.

Оцінюючи надані докази суд зазначає таке.

Стверджуючи, що позивач має батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , позивач не надає свідоцтва про народження на підтвердження даного факту.

Стверджуючи про наявність додаткових витрат у зв`язку із хворобами батьків, не надано жодних доказів на підтвердження таких витрат, які несе саме позивач у справі. При цьому суд враховує, що батьки позивача перебувають на пенсійному забезпеченні.

Так, не надано належних та допустимих доказів перебування на утриманні позивача непрацездатних батьків.

Крім того медичні документи надані станом на 2019 рік, що не є актуальним на час розгляду справи.

Відповідно до роздруківки із застосунку «Дія» ФОП ОСОБА_1 ліквідовано 06.04.2023 року.

Відповідно до довідки про доходи від 30.10.2023 року за № 66-951/26 ОСОБА_1 за період липень 2023 року вересень 2023 року має дохід у сумі 16157,62 грн.

Наведені докази вказують на зміну роботи позивачем за власним розсудом.

Зазначаючи, що змінилось матеріальне становище, позивач не надав до суду відомостей щодо розміру свого доходу станом на період видачі судового наказу, та доказів витрат, які несе.

Сам по собі факт народження молодшої дитини ОСОБА_10 , 24.10.2019 року не вказує на зміну матеріального становища позивача.

Стаття 180 СК України встановлює обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, способи виконання такого обов`язку визначаються за домовленістю між ними відповідно до норми ст. 181 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В силу ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дана норма закону також закріплена в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно правової позиції викладеної у постанові Верховного суду від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, зміна сімейного стану позивача, а саме - народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Судам необхідно враховувати, що Особа 1 належними та допустимими доказами не підтвердила погіршення свого майнового стану, у тому числі у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. ВС звертає увагу на те, що відповідно до рішення Кузнецовського міськсуду від 25.04.2016 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини Особи 5 та суперечитиме її інтересам.

Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2- дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що стан його здоров`я чи зміна сімейного стану та наявність інших дітей впливає на його спроможність виконувати батьківські обов`язки по утриманню старшої дитини. Не надано жодних доказів розміру заробітної плати позивача станом на час розгляду справи та матеріального стану його родини. Доказів утримання дружини і доказів того, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Таким чином підстави позову про зміну матеріального стану позивача, не підтверджено доказами.

Враховуючи ті обставини, що з моменту винесення Херсонським міським судом Херсонської області судового наказу від 07.10.2019 року у позивача не виникло обставин, закріплених ст.192 СК України, а також приймаючи до уваги, що позивач є особою працездатного віку, то суд вважає, що для задоволення позову підстав немає.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 180,182,184,191, 192 СК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа: Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: м. Херсон, вул. Б. Мозолевського, 2) про зміну розміру аліментів- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 09.07.2024 року.

СуддяІ. Ю. Зуб