Справа № 185/1878/24
Провадження № 2/185/2090/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просив суд: припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з належними до будинку господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за позивачем право власності на цілу частку окремого домоволодіння за адресою : АДРЕСА_2 , утвореного в результаті розподілу домоволодіння за рішенням виконкому Павлоградської міської ради № 409 про розподіл домоволодінь від 28.04.2010 року.

У обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він є власником 1/2 частини житлового будинку з належними до будинку господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідачка є власницею іншої частини даного домоволодіння. Відповідно до часток кожного співвласника склався порядок фактичного користування будинком, який був розділений на окремі домоволодіння. 29.04.2010 року було прийнято рішення виконкому Павлоградської міської ради № 490 про розподіл домоволодінь та присвоєння нових адрес. Домоволодіння АДРЕСА_2 було розподілено на два окремих домоволодіння відповідно до частин, які належать власникам з присвоєнням нових адрес : позивачу АДРЕСА_2 , відповідачу АДРЕСА_3 . на підставі даного рішення відповідачка зареєструвала в реєстрі прав власності на нерухоме майно своє право власності на цілу частку свого нового окремого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . Позивач у зв`язку з юридичною необізнаністю не зареєстрував у реєстрі право власності на цілу частку свого окремого домоволодіння. 13.11.2023 року він звернувся до Державного реєстратора із заявою про проведення реєстрації цілої частки його права власності. 28.12.2023 року отримав рішення державного реєстратора про відмову у проведенні реєстраційних дій, оскільки ним не було надано договору про поділ спільного майна чи договору про виділ у натурі частки із спільного майна або рішення суду. Зазначених документів він не міг надати, у зв`язку з їх відсутністю. Розподіл домоволодіння відбувався в 2010 році на підставі чинного на той час пункту № 57 Порядку № 1127 відповідно до рішення виконкому Павлоградської міської ради. У зв`язку із зміною Порядку проведення реєстраційних дій він втратив можливість зареєструвати своє право власності на розподілене окреме домоволодіння. У досудовому порядку він звернувся до відповідачки з метою укладення договору, однак остання повідомила, що свою частину окремого домоволодіння вона зареєструвала ще в 2013 році і спільне майно вже фактично розподілено. Оскільки право власності виникає з моменту державної реєстрації, але його право власності на цілу частку не визнається, можливості провести державну реєстрацію не має, що позбавляє позивача здійснювати права власника окремого домоволодіння, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду.

Ухвалою від 08 березня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідачки не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, відзив на позов не надала. Про причину неявки суд не повідомила.

Суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами.

З`ясувавши обставини справи, та перевіривши їх письмовими доказами, суд встановив наступні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу на підставі договору дарування частини житлового будинку від 03.07.2000 року посвідченого завідуючою Першої Павлоградської державної нотаріальної контори, належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_2 з господарчими спорудами у складі: в житловому будинку під літ. «А», приміщення 2-1; 2-2; 2-3; 2-4 житловою площею 19,4 кв.м. з господарчими спорудами: сінями - а; літн. кухн. Д, сараєм д; вбиральнею - З; огорожею № 1. (а.с. 8)

Рішенням виконкому Павлоградської міської ради № 409 від 28.04.2010 року «Про розподіл домоволодіння та присвоєння нових адрес» вирішено : дозволити розподіл домоволодіння АДРЕСА_2 на два окремих домоволодіння які належать власникам : ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 . (а.с. 8)

Згідно довідки КП Павлоградське МБТІ : право власності на будинок АДРЕСА_2 було зареєстровано, станом на 30.07.2000 року за ОСОБА_1 , 1/2 частина будинку на підставі договору дарування посвідченого 03.07.2000 року Першою Павлоградською держнотконторою за р. 1-2502. Право власності на іншу 1/2 частину вищевказаного будинку було зареєстровано за іншою особою. Згідно рішення виконкому Павлоградської міської ради № 409 від 28.04.2010 року про розподіл домоволодінь та присвоєння нових адрес домоволодіння по АДРЕСА_4 було розподілено на два окремих домоволодіння відповідно до частин, які належать власникам з присвоєнням нових адрес: ОСОБА_1 АДРЕСА_2 ; іншому власнику АДРЕСА_2 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 зареєструвала право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі продажу від 03.03.2012 року посвідченого держаним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори. (а.с.13)

01.11.2023 року на ім`я позивача виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу за адресою : АДРЕСА_4 .

Як зазначає позивач у позову, з метою реєстрації права власності на належну йому цілу частку домоволодіння він звернуся до державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Рішенням державного реєстратора від 28.12.2023 року № 70934570 позивачу було відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з ненаданням ним договору про поділ спільного майна чи відповідного договору про виділ у натурі частки із спільного майна або рішення суду.

За положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України - співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 370 ЦК України - співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04.10.1991 року (з наступними змінами і доповненнями - при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

За рішенням виконавчого комітету Павлоградської Павлоградської міської ради № 409 від 28.04.2010 року «Про розподіл домоволодіння та присвоєння нових адрес» вирішено : дозволити розподіл домоволодіння АДРЕСА_2 на два окремих домоволодіння які належать власникам : ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 .

Оскільки на час розгляду справи об`єкт нерухомості, який належить позивачу, має окремий вихід, фактично є самостійним об`єктом нерухомості і правовстановлюючим документом чітко визначена частка позивача у спільній сумісній власності, домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 та перелічені будівлі і споруди, які перебувають у його власності. Кожна сторона володіє конкретною, визначеною часткою домоволодіння в цілому, що підтверджується доданими до позову доказами. Проте документально продовжує перебувати в спільній частковій власності сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

При цьому права іншого із співвласників будинку не будуть порушеними, так як відповідачка вже зареєструвала своє право власності, що підтверджується Інформацією з державного реєстру прав власності.

Судові витрати з відповідачки судом не стягуються у зв`язку з проханням позивача покласти на нього судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з належними до будинку господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на цілу частку окремого домоволодіння за адресою : АДРЕСА_2 , утвореного в результаті розподілу домоволодіння за рішенням виконкому Павлоградської міської ради № 409 про розподіл домоволодінь від 28.04.2010 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційну скаргу може бути подано безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації : АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації : АДРЕСА_2 .

Суддя С. Г. Юдіна