Справа № 939/2595/24
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2024 рокуселище Бородянка

Бородянський районний суд Київської області в складі: головуючої судді - Герасименко М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» і відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір № 4100686 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 24 травня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу №24/05/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідачки. Відповідно до укладеного договору факторингу від 24 травня 2024 року до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідачки у розмірі 51 600,00 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 41 600,00 грн заборгованість за відсотками. Відповідно до умов договору №4100686, строк кредиту 365 днів, з 30 жовтня 2023 року по 29 жовтня 2024 року. Станом на дату укладання договору факторингу від 24 травня 2024 року №24/05/2024, строк дії договору №4100686 від 30 жовтня 2023 року не закінчився. Тому в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачкою, ТОВ «ФК Фінтраст Україна» у період з 24 травня 2024 року по 22 липня 2024 року (60 календарних днів) здійснило нарахування процентів за стандартною процентною ставкою в сумі 11 940 грн. Оскільки проценти нараховані в межах погодженого строку надання кредиту, то заборгованість відповідачки за договором №4100686 від 30 жовтня 2023 року становить 63 540 грн, з яких: 10 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 41 600 грн заборгованість по процентах, нарахованих первісним кредитором, 11 940 грн заборгованість по процентах, нарахованих позивачем за 60 календарних днів.

30 жовтня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» і відповідачкою ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 7221318 про надання споживчого кредиту. 27 травня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф згідно якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло до відповідачки права грошової вимоги за кредитним договором у розмірі 34 999,50 грн., з яких: 15 000 грн. заборгованість за кредитом, 19 999,50 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки по кредитному договору не сплачена і складає 52 909,50 грн., з яких: 15 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 19 999,50 грн. заборгованість за процентами, 17 910,00 грн. заборгованість за процентами, нарахованими позивачем за 60 календарних днів.

Оскільки відповідачка ухиляється від взятих на себе зобов`язань просив стягнути з неї заборгованість за кредитним договором №4100686 від 30 жовтня 2023 року в розмірі 63 540 гривень, заборгованість за кредитним договором №7221318 від 30 жовтня 2023 року в розмірі 52 909,50 грн, всього 116 449,50 грн, судові витрати та витрати на правову допомогу.

16 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідачка відзив на позов суду не направила.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4100686, який було підписано електронним підписом позичальника із застосуванням одноразового ідентифікатора Р610, за умовами якого відповідачці було надано кредит у розмірі 10 000,00 грн, строком на 365 днів (з 30 жовтня 2023 року по 29 жовтня 2024 року); періодичність платежів зі сплати процентів кожні 5 днів; стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту; знижена процентна ставка становить 0,01% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 119623,00% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 66546,71% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 83 000,00 грн за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом, 82 005,00 грн за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки (а.с.40-53, 59).

24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 24/05/2024, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 24/05/2024 від 24 травня 2024 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором № 4100686 у розмірі 51 600,00 грн, яка складається із: 10 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 41 600,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 60-64, 65, 66, 67-69).

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №4100686 становить 63 540,00 грн і складається із: 10 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 41 600,00 грн сума заборгованості за відсотками; 11 940,00 грн - сума заборгованості за відсотками за 60 календарних днів.

30 жовтня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» і ОСОБА_1 укладено договір №7221318 про надання споживчого кредиту, який було підписано електронним підписом позичальника із застосуванням одноразового ідентифікатора С2938, за умовами якого відповідачці було надано кредит у розмірі 15 000,00 грн строком на 365 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 5 днів; тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день, знижена процентна ставка 0,01% в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 123952,50 грн за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом, 122467,50 грн за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки (а.с. 71-78)

27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників (а.с. 87-92). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором № 7221318 у розмірі 34 999,50 грн, яка складається із: 15 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 999,50 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 87-92, 93, 94-95).

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №7221318 становить 52 909,50 грн і складається із: 15 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 999,50 грн сума заборгованості за відсотками; 17 910,00 грн - сума заборгованості за відсотками за 60 календарних днів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами договору досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно з абз. другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідачка умови вказаних кредитних договорів належним чином не виконувала, жодних заперечень щодо цього суду не надала, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 4100686 у розмірі 63 540 гривень та заборгованість за кредитним договором №7221318 у розмірі 52 909,50 гривень, всього стягнути 116 449,50 гривень.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору № 26/08-2024 про надання правової допомоги від 26 серпня 2024 року, копію акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 25 вересня 2024 року та копію рахунку на оплату по замовленню №4588/25/09 від 25 вересня 2024 року, згідно яких витрати понесені позивачем на правничу допомогу складають 10 000,00 гривень (а.с. 147-150).

Однак, з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову та розмір задоволених вимог, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому з огляду на зазначене вище та встановлені судом обставини, дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 3 000 грн, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 422,40 гривень.

Керуючись ст. 207, 512, 514, 526, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054-1056-1 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором №4100686 від 30 жовтня 2023 року в розмірі 63 540 (шістдесят три тисячі п`ятсот сорок) гривень 00 копійок та заборгованість за кредитним договором №7221318 від 30 жовтня 2023 року в розмірі 52 909 (п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот дев`ять) гривень 50 копійок, а всього 116 449 (сто шістнадцять тисяч чотириста сорок дев`ять) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 25 листопада 2024 року.

СуддяМ.Герасименко