Справа № 932/1018/24
Провадження № 2/932/582/24
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашов І.А., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські електричні послуги», про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В :

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські електричні послуги», в якому просить визнати протиправними дії ТОВ "Днiпровськi енергетичнi послуги" щодо нарахування боргу за листопад грудень 2023 року січень 2024 року без урахування фактичних обсягiв споживання позивача щодо направлення до Дтек вимоги про відключення позивача від електроенергiї за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ТОВ "Днiпровськi енергетичнi послуги" на користь позивача суму 7199,80 грн. як безпідставно отримані кошти.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2024 року справу передано на розгляд судді Кондрашову І.А.

13 лютого 2024 року ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська вищезазначену позовну заяву залишено без руху на підставі ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Документ в електронному вигляді «Ухвала» від 13.02.2024 по справі № 932/1018/24 було надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 23.02.2024 1:46:50.

Про наслідки невиконання ухвали про залишення без руху позивачу було роз`яснено в самому тексті ухвали від 13 лютого 2024 року.

Суддя вважає, що позивачу надано достатньо часу на усунення недоліків позовної заяви, з урахуванням можливого направлення документів засобами електронного або поштового зв`язку.

Так, ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про відвід судді Кондрашов І.А., а саме: 15 лютого 2024 року, яку було обґрунтовано тим, що у нього виникають сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді.

Ухвалою суду від 16 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді в порядку ст. 36 ЦПК України у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські електричні послуги», про захист прав споживачів визнано необґрунтованою та передано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські електричні послуги», про захист прав споживачів - до канцелярії Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою суду від 25 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кондрашова І.А. по цивільній справі №932/1018/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські електричні послуги» про захист прав споживачів залишено без задоволення.

26 лютого 2024 року до суду надійшла повторна заява ОСОБА_1 про відвід судді Кондрашова І.А., яку обґрунтовано тим, що у нього виникають сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді.

Ухвалою суду від 25 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кондрашова І.А. по цивільній справі №932/1018/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські електричні послуги» про захист прав споживачів залишено без розгляду.

Виходячи з того, що станом на 25 березня 2024 року недоліки зазначені в ухвалі суду від 13.02.2024 про залишення позову без руху не усунуто, позивач не цікавиться про наслідки розгляду справи, будь-яких клопотань чи заяв до суду не надає, отже суддя приходить до висновку, що у позивача відпали підстави для звернення до суду з позовними вимогами.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п.36).

На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем вимоги ухвали суду від 13.02.2024 року про залишення позовної заяви без руху, не виконано, тому, дана позовна заява з копіями доданих до неї документів, підлягає поверненню позивачу.

Частиною 5 ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Згідно із ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські електричні послуги», про захист прав споживачів - повернути позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, що в силу положень ч. 7 ст. 185 ЦПК України особа, позов якої повернуто, після усунення умов, що були підставою для повернення заяви, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ