Справа № 569/7766/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача розмір позовних вимог зменшив, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 18948,54 грн. та судові витрати по справі в розмірі 12411,20 грн., з яких: 5000,00 грн. витрати на правову допомогу; 6200,00 грн. витрати за виготовлення висновку експерта №461.24СЕ судово-автотоварознавчої експертизи від 19.03.24 року; 1211,20 грн. судовий збір.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечила проти часткового задоволення позовних вимог позивача на суму 13137,64 грн., судові витрати стягнути з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, а в решті позовних вимог позивачу відмовити з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши учасників судового процесу, свідка, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що 28 лютого 2024 року о 15 год. 18 хв. в м.Рівне по вул.Ст.Бандери, 38, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом марки Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

На місці ДТМ між учасникам події було складено повідомлення про Дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), в якому ОСОБА_2 зазначив: «Не дотримався дистанції, здійснив наїзд на стоячи автомобіль шкода».

В подальшому, учасники ДТП звернулись до Рівненської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА», де було проведено огляд транспортного засобу позивача працівником страхової компанії та оформлено відповідні документи.

З дослідженого судовому засіданні Полісу №216478137 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що страховиком транспортного засобу марки Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , та яким на момент вчинення ДТП керував ОСОБА_2 , є ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

З дослідженого в судовому засіданні повідомлення за підписом головного фахівця НАСК «ОРАНТА» Левон В.О. від20 березня 2024 року №09-02-22/2154 вбачається, що ПАТ НАСК «ОРАНТА», відповідно до п.36.2 ст.36 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ», щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 28.02.2024 р. за участю забезпеченого транспортного засобу Opel Astra д.р.н. НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність водія якого застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.08.2023 №216478137, повідомляє наступне. Розглянувши матеріали справи №24-17-3609 ПАТ НАСП «ОРАНТА» було прийнято рішення щодо виплати Вам страхового відшкодування у розмірі 16484,15 грн. згідно страхового акту №ОЦВ-24-17/3609/1. Вказане страхове відшкодування в подальшому було виплачено позивачу.

Не погодившись з сумою страхового відшкодування, 25 березня 2024 року позивачка звернулась з письмовою заявою на ім`я директора Рівненської обласної дирекції ПАТ НАСК «ОРАНТА» у якій просила переглянути та розрахувати суду завданого збитку унаслідок ДТП за участі вашого страхувальника, яке сталось 28.02.24, в якому було пошкоджено мій транспортний засіб Шкода А5, д.р.н. НОМЕР_2 згідно незалежної експертизи звіт №461.24СЕ, так як сума виплати у розмірі 16487,20 грн. мене не задовольняє. До вказаної заяви позивачкою було долучено висновок експерта 461.24СЕ.

З дослідженого в судовому засіданні висновку експерта №461.24СЕ судової авто товарознавчої експертизи автомобіля Skoda Octavia, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 складеного 19 березня 2024 року атестованим судовим експертом Картавовим Ю.О. (який має повну вищу технічну освіту зі спеціальності «Автомобілі і автомобільне господарство», кваліфікацію «інженер-механік», кваліфікацію судового експерта зі спеціальності 12.2. «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу»; свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта №1685 від 11.04.2014 року, видане ЦЕКК МЮ України, дійсне до 16.10.2023 року. Стаж роботи за спеціальністю з 2011 р. висновок підготовлено для подання до суду. Експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, ст.384 КК України) вбачається,що вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП 28.02.2024 року станом на момент ДТП становить: 99008,99 грн.; вартість відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Skoda Octavia, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП 28.02.2024 року, станом на момент ДТП, становить: 61305,43 грн.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_4 повністю підтримав складений ним висновок експерта №461.24СЕ судової авто товарознавчої експертизи автомобіля Skoda Octavia, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 від 19 березня 2024 року.

У зв`язку з незгодою потерпілої із розміром збитку, страхова компанія відповідно до вимог п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» замовила оцінку розміру матеріального збитку, і відповідно до Звіту №76-D/14/49 від 01.04.2024 року, розмір матеріального збиту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, розміру франшизи та без ПДВ склав 33406,70 грн. Тому, на підставі вказаної експертизи, відповідачем було складено додатковий страховий акт №ОЦВ-24-17-3609/2 від 07 травня 2024 року на суму 16919,55 грн. та сплачено позивачу.

Тому, загальний розмір збитку, який сплачено відповідачем позивачу за двома страховими актами становить 33406,70 грн.

При цьому, як було встановлено в судовому засіданні, при проведенні вищезазначеного висновку №461.24СЕ судової авто товарознавчої експертизи автомобіля Skoda Octavia, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 складеного 19 березня 2024 року, експертом не було враховано ПДВ до вартості робіт, а тому, загальний розмір страхового відшкодування, який недоплачено відповідачем позивачу становить 18948,54 грн. (61305,43 грн. (вартість відновлювального ремонту згідно висновку експерта) 16484,15 грн. (сплачених позивачу відповідачем згідно страхового акту №ОЦВ-24-17/3609/1) - 16919,55 грн. (сплачених позивачу відповідачем згідно страхового акту №ОЦВ-24-17-3609/2 від 07 травня 2024 року) - 2500,00 грн. (франшиза) 3756,99 грн. (ПДВ від вартості необхідних для ремонту матеріалів) - 2693,15 грн. (ПДВ від вартості нових запчастин з врахуванням зносу).

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту Закон №1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.29 Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо - транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.33.2. Закону № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Відповідно до п.33.3. Закону № 1961-IV водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Відповідно до ст.34 Закону №1961-ІV cтраховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 18948,54 грн. є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1-6 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послузі виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічний висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження №61- 21442св 19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-2213 Ісв 19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61 -44217св 18).

При цьому, постанова Верховного Суду від 01.11.2022 року по справі №757/24445/21-ц передбачає, що відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 лютого 2024 року між адвокатським бюро «Мазурок В`ячеслава» в особі ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги адвокатом (надалі - договір).

Відповідно до п.1 договору бюро надає правову (правничу) допомогу клієнтові з приводу представництва та захисту його інтересів в усіх органах державної влади … у судах загальної юрисдикції, адміністративних та господарських судах, судах апеляційної та касаційних інстанцій, з усіма правами та обов`язками наданими законом клієнту, як заявнику, скаржнику, позивачу, відповідачу, третій особі, цивільному позивачу, цивільному відповідачу, свідку, потерпілому, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності без обмеження повноважень.

Відповідно до п.4 договору розрахунки за даним договором здійснюються на підставі додаткової угоди до даного договору, зміст та умови якої захищені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п.6 договору договір діє з моменту його підписання сторонами до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

З дослідженої в судовому засіданні додаткової угоди №1 від 28 лютого 2024 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги адвокатом від 28.02.24 року АБ «Мазурок В`ячеслава» в особі адвоката Мазурок В.С. та ОСОБА_1 , уклали дану додаткову угоду №1 від 28.02.2024 року до договору про надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 28.02.2024 року про наступне: 1. Сторони домовилися, що відповідно до п.4 Договору про надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 28.02.2024 року, а саме за представництво інтересів клієнта в Рівненському міському суді у справі щодо стягнення страхового відшкодування з НАСК «ОРАНТА» по факту ДТП, що мало місце 28.02.24 року клієнт сплачує адвокатському бюро 5000,00 грн. протягом 15 днів з дня набрання рішення законної сили.

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку витрат, пов`язаних з наданням послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 28.02.24 року вбачається, що адвокатським бюро було надано правову допомогу наступного характеру: попередня юридична консультація щодо спірних правовідносин; вивчення та аналіз поданих клієнтом документів, що стосуються спірних правовідносин 500 грн.; вивчення та аналіз поданих клієнтом документів, що стосуються спірних правовідносин, підготовка позовної заяви щодо захисту прав клієнта, супровід на досудовому врегулюванні спору 3500,00 грн.; представництво інтересів (в т.ч. участь в засіданнях) 1000,00 грн., всього 5000,00 грн.

В матеріалах справи наявна кс.копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії РН №1120 з якого вбачається, що відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ОСОБА_5 має право на заняття адвокатською діяльністю. Підстава: рішення ради адвокатів Рівненської області від 27.08.2014 . №1/-5 та ордер серії ВК №1097902 від 28.02.24 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Мазурком В`ячславом Сергійовичем.

У позовній заяві міститься попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого, витрати на професійну правничу допомогу складатимуть 5000,00 гривень.

Виходячи із встановлених обставин справи та норм процесуального законодавства, суд приходить до переконання, що надані представником позивача докази про понесення судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи є достатніми, допустимими і достовірними, а витрати на оплату послуг адвоката - обґрунтованими, доведеними і співмірними із складністю справи, обсягом виконаних робіт (наданих послуг) і часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг).

Вищезазначене повністю узгоджується з позицією колегії Рівненського апеляційного суду, викладеною у постанові від 13 червня 2024 року справа № 569/23929/23 (провадження № 22-ц/4815/649/24).

А тому позовні вимоги позивача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. згідно квитанції від 22 квітня 2024 року, а також 6200,00 грн. за проведення судової авто товарознавчої експертизи №461.24СЕ, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268, 273,353,354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», м.Київ, вул.Здолбунівська, 7-Д, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_4 страхове відшкодування в розмірі 18948,54 грн. та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн., витрати за виготовлення висновку експерта №461.24СЕ в розмірі 6200,00 грн., витрати за надану правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_4

Відповідач: публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», м.Київ, вул.Здолбунівська, 7-Д,

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов