Справа № 357/9448/23
17 липня 2024 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді Прилуцького В.О.
секретаря судового засідання Дегтярь Л.В.
розглянувши в порядку загального позовного провадження в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області про оспорювання батьківства,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить виключити запис про нього, як батька дитини з актового запису про народження ОСОБА_3 .
В обґрунтування позову зазначено, що він познайомився із відповідачкою у грудні 2020 року працюючи разом на підприємстві. Між ними виникли стосунки та вони почали зустрічатись, разом зустріли новий 2021 рік і згодом вирішили побратися. 06 лютого 2021 року між ними було укладено шлюб та ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась донька ОСОБА_3 з початку російського вторгнення на територію України його було призвано на військову службу до Збройних Сил України. 13 травня 2023 року коли він прибув у відпустку, він звернув увагу на те, що відповідачка почала збирати речі для виїзду з квартири. Через речей він побачив довідку із жіночої консультації за наслідок звернення відповідачки щодо переривання вагітності. Він був шокований через те, що його дружина знаючи що вагітна від іншого розпочала з ним стосунки. Відповідно він прийшов до висновку про те, що відповідачка укладала з ним шлюб лише з метою народження дитини в шлюбі. Вважає, що якщо дитина була зачата ним то вона мала б народитись не у липні 2021 року а у жовтні 2021 року тобто на шостий місяць після укладення шлюбу. Приїхавши у відпустку в останній раз у квартирі де вони мешкали з відповідачкою проживали вже інші люди. В зв`язку з цим він не бажає виховувати чужу дитину.
За таких обставин, ОСОБА_1 просить виключити запис про своє батьківство з актового запису про народження дитини ОСОБА_4 .
Ухвалою судді від 17 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 , не з`явився.
Від представника позивача адвоката Сахно О.В. до суду надійшла заява в якій він просить суд проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, підтримує позовні вимоги.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції та оголошенням про виклик на офіційному веб сайті Судової влади України.
Представник третьої особи виконавчого комітету Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява від міського голови м. Узин про розгляд справи у відсутність їх представника.
З урахуванням положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд справи відбувався у відсутність учасників справи то фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом не здійснювався.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.
Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.
Відповідно до ч. 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п.1 ч.1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 19 липня 2023 року ОСОБА_1 уклав шлюб 06 лютого 2021 року з ОСОБА_5 .
З копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19 липня 2023 року вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сторони по справі.
Позивач ОСОБА_1 , як на підставу позову посилається на те, що відповідачка на момент укладення з ним шлюбу вже була вагітною від іншого чоловіка та приховала це від нього. Зазначає що підтвердженням того, що дитина не його є те що відповідачка народила дитину в липні 2021 року, а не в жовтні 2021 року як мало би бути якби він був батьком.
Відповідно до ч. 1 статті 121 Сімейного кодексу України (надалі СК України) права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Відповідно до ч. 1 статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.
Відповідно до ч. 2 статті 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
Відповідно до ч.5 статті 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123цього Кодексу.
ЄСПЛ зазначив у справі «Йевремович проти Сербії», що у відповідності до статті 8 Конвенції під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року).
Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також вимогу ухвалювати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ).
Отже, при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін у справі.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 статті 77 ЦПК України).
Зміст предмета доказування залежить від особливостей категорії справи. Предмет доказування у справі про оспорювання батьківства визначається нормами матеріального права, а саме статтею 136 СК України.
Предметом доказування у спорі про оспорювання батьківства, особою, яка записана батьком дитини (позивачем), є доведення відсутності кровного споріднення з дитиною, а також необізнаність позивача в момент реєстрації, що він не є біологічним батьком дитини.
Згідно із статтею 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд зауважує, що сторона, яка оспорює батьківство, має надати всі необхідні докази, оскільки тягар доказування лежить саме на цій особі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Тобто, суд має встановити, чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є її батьком, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати.
У пункті 15 постановлено Пленумом Верховного Суду України від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" роз`яснено, що судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 56 КпШС України в судовому порядку батьківство (материнство) може бути оскаржено як у випадку, коли в акті про реєстрацію народження батька дитини вказані особи, які уклали шлюб між собою, так і тоді, коли батьком дитини при реєстрації встановлено батьківство на підставі спільної заяви батька й матері дитини, записано осіб, які в шлюбі не перебувають.
Беззаперечним доказом для визнання чи спрощення батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
У частині другій статті 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи та підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Предметом доказування в цій справі є встановлення відсутності факту біологічної спорідненості між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Позивач та його представник не надали до суду клопотання про проведення у справі судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
Відповідно суд позбавлений можливості встановити факт спорідненості між позивачем ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_3 .
Надана позивачем до суду копія довідки з КНП «Консультативно діагностичний центр» від 10 грудня 2020 року, не може бути належним та допустимим доказом, оскільки жодним чином не підтверджує відсутність кровного споріднення між ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_3 .
Інших доказів на підтвердження позовних вимог позивачем до суду не надано.
Ухвалюючи рішення, суд також враховує, що при такому вирішенні спору, керуючись найкращими інтересами дитини, буде досягнуто справедливий баланс між інтересами дитини та сторін у справі.
Разом з тим, відповідно до ст. 264ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову, тому понесені судові витрати у виді судового збору, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України,залишає за позивачем.
У контексті вище наведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 15, 16 Цивільного кодексу України, статтями 121, 122, 126, 136 Сімейного кодексу України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 133, 141, 263-268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
В позові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої по АДРЕСА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області про оспорювання батьківства відмовити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий: В. О. Прилуцький