ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3936/24 Номер провадження 22-ц/814/3455/24Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Ванда А.М.,

з участю представника відповідача - адвоката Кудіна О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Кудіним Олександром Михайловичем,

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 08 серпня 2024 року, постановлене суддею Турченко Т.В. (повний текст складено 12 серпня 2024 року),

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

18.06.2024 ОСОБА_2 звернулася в суд із указаним позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_1 на її користь додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 14999,50 грн.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого ним сплачуються аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) до досягнення ним повноліття. Наразі їх син проживає із позивачкою, його матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 та навчається у 7-А класі ліцею №13 «Успіх» Полтавської міської ради.

У зв`язку із запровадженням військового стану в Україні навчання відбувається у змішаному режимі онлайн і офлайн, що зумовило необхідність придбання ноутбука. Оскільки використовуючи смартфон, ОСОБА_4 не мав повноцінного доступу до навчальних програм, став відставати у навчанні та пропускати онлайн заняття.

Діючи в інтересах малолітнього сина задля здобуття ним освіти, 04.05.2023 позивачка придбала у кредит ноутбук MSI GF63 (GF8311SC-246ХUA) Black вартістю 29999,00 грн. Для позивачки, на утриманні якої перебуває двоє дітей, становлять надмірний тягар, а тому вона просить стягнути з відповідача, який працює та має стабільний дохід, на її користь половину його вартості, що становить 14999,50 грн.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 08.08.2024 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем доведено належними та допустимими доказами необхідність додаткових витрат, факт їх понесення та розмір, частина вартості якого, що склала 10 000,00 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідач, в інтересах якого діє представник - адвокат Кудін О.М., із рішенням районного суду не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Посилаючись на положення частини першої статті 185 СК України, вважає відсутніми підстави для стягнення додаткових витрат, оскільки придбаний ноутбук є ігровим. Тоді як позивачем не надано доказів на підтвердження його використання для навчання, а не розваг. Вважає, що для навчання можна було б придбати ноутбук вартістю 4500,00 грн.- 5000,00 грн., а не ігровий, де 80% його вартості становить вартість відеокарти. Крім того, відповідач в цілому ставить під сумнів необхідність придбання саме ноутбуку, а не планшету вартістю від 700,00 грн., яким користується переважна більшість школярів.

Зазначає, що зі змісту роздруківки ПриватБанк, яка не містить печатки та підпису, неможливо установити, що товар на суму 29 999,00 грн. - це саме кредит для ноутбуку, а також, що його придбано позивачкою.

Звертає увагу, що розмір аліментів, які отримувала позивачка від відповідача становить близько 8000,00 грн. на місяць, що є достатнім для витрат, не викликаних особливими обставинами та не підтвердженими належними доказами.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23.09.2024 відкрито провадження у справі; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 24.09.2024.

01.11.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

У суді апеляційної інстанції представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні.

Позивачка у судове засідання не з`явилася та надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача- адвоката Кудіна О.М., перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи убачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ./а.с.7/

04.05.2023 ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» видано фіскальний чек на придбання ноутбуку, із позначкою ігровий, MSI GF63 (GF8311SC-246ХUA) Black вартістю 29999,00 грн.; покупка оплачена ОСОБА_2 через термінал ПриватБанк, сервіс оплата частинами, кількістю 10 платежів./а.с.8, 9/

ОСОБА_3 навчається у 7-А класі ліцею №13 «Успіх» на змішаній формі навчання (онлайн і офлайн), що підтверджується довідкою ліцею «Успіх» №126 від 06.05.2024./а.с.10/

На спростування підставності стягнення частини вартості ноутбуку, відповідачем надано роздруківку із сайту Prom, категорія пошуку «ноутбук» за рейтингом «дешевше»./а.с.34/

Із 28.09.2016 відповідач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , від шлюбу має дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої ним сплачуються аліменти у розмірі 1/6 частини від його доходу на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.03.2024 (справа №583/1170/24)./а.с.35-37/

Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у ліцеї №13 «УСПІХ» на змішаній формі навчання та для навчання онлайн йому необхідна комп`ютерна техніка. Із підстав викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача, із урахуванням його сімейного та майнового стану, на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати на утримання малолітнього сина розмірі 10 000,00 грн.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з огляду на наступне.

Частинами першою, другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, в разі спору, визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно із позицією Верховного Суду, сформованою у справах №183/1679/17 від 20.03.2019, №756/4947/17-ц від 12.12.2019, №521/16268/18 від 01.04.2020, №607/12170/20 від 08.12.2021, особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як позитивними, так і негативними фактами, зокрема хворобами.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №129/1033/13-ц від 18.03.2020, принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідно, цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

У справі, яка переглядається суд першої інстанції, з урахуванням принципу рівної відповідальності обох батьків за утримання дитини, установивши обставини, які підлягають з`ясуванню у межах заявленого спору, а саме необхідність комп`ютерної техніки для забезпечення безперешкодної участі малолітньої дитини у навчальному процесі за дистанційною формою навчання, дійшов обґрунтованого висновку, що частина його вартості підлягає стягненню за рахунок відповідача.

Доводи апеляційної скарги відповідача, що витрати на придбання ноутбуку у розумінні статті 185 СК України не є додатковими витратами на дитину, колегія суддів відхиляє. Оскільки заняття у ліцеї №13 «Успіх» відбуваються за змішаною формою навчання, у тому числі онлайн, і в умовах запровадженого в Україні військового стану, можливість отримувати знання та бути соціально-реалізованою особою безпосередньо пов`язана з необхідністю мати комп`ютер з відповідним програмним забезпеченням, яке б технічно дозволяло підтримувати налаштування відповідного сервісу, тому у зв`язку із цим придбання позивачем ноутбуку для неповнолітньої дитини є виправданими додатковими витратами.

Витрати, понесені у зв`язку з придбанням ноутбуку підтверджені фіскальним чеком ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» від 04.05.2023, зі змісту якого убачається, що ноутбук із позначкою ігровий, MSI GF63 (GF8311SC-246ХUA) Black придбано за 29999,00 грн.; покупка оплачена ОСОБА_2 через термінал ПриватБанк, сервіс оплата частинами, кількістю 10 платежів.

Такий доказ обґрунтовано прийнято до уваги судом першої інстанції і доводів на спростування викладеного апеляційна скарга не містить.

Разом із цим, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, районний суд залишив поза увагою, що малолітній син сторін є учнем 7 класу і для забезпечення його навчального процесу потреба у придбанні саме ігрового ноутбуку була відсутньою. При цьому колегія суддів враховує, що вибір моделі ноутбуку та його характеристик здійснювався позивачкою без погодження із відповідачем, батьком дитини, за відсутності об`єктивної потреби саме у цьому ноутбуці за наявності широкого вибору моделей комп`ютерної техніки доступнішої вартості, яка б відповідала матеріальному стану обох сторін. Із урахуванням викладеного, апеляційний суд визнає наявними підстави для зменшення розміру стягнення додаткових витрат із 10 000,00 грн. до 3 000,00 грн.

Доводів на спростування викладеного апеляційна скарга не містить. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення районного суду слід змінити, зменшивши суму стягнутих із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 10 000,00 грн. до 3 000,00 грн., а також правничих витрат із 2 500,00 грн. до 500,00 грн. В іншій частині рішення районного суду слід залишити без зміг.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу ним апеляційної скарги у розмірі 1 454,00 грн./а.с.71/

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Кудіним Олександром Михайловичем, - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 08 серпня 2024 року - змінити, зменшивши суму стягнутих із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 10 000,00 грн. до 3 000,00 грн. та витрат на правову допомогу із 2 500,00 грн. до 500,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 454,00 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.11.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак