КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

19 липня 2024 року місто Київ

справа № 755/1619/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Катющенко В.П., повний текст рішення складено 15 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузнєцова (Маньковецька) Ольга Адамівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рильська Лариса Семенівна, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві про визнання недійсними договорів дарування, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року позов ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 19 квітня 2024 року подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 травня 2024 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме для сплати судового збору та подання до Київського апеляційного суду оригіналу квитанції про сплату судового збору.

Разом з тим, в ухвалі Київського апеляційного суду від 02 травня 2024 року, суд роз'яснив апелянту, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій в тих справах, які стосуються їх соціального та правового захисту саме як учасника бойових дій.

Предметом розгляду вказаної справи є визнання недійсними договорів дарування, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, отже у вказаній справі позивач не звільнений від сплати судового збору. 11 липня 2024 року від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої було долучено копію посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_1 .

Проте, апелянтом вимоги встановлені ухвалою Київського апеляційного суду від 02 травня 2024 року були виконані не в повному обсязі, а саме не сплачено судовий збір та не надано до Київського апеляційного суду оригіналу квитанції про сплату.

На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

Так, прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Крім того, як наголошує у своїх рішенням Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки, недоліки апеляційної скарги встановлені ухвалою суду від 02 травня 2024 року в повному обсязі усунуті не були, тому згідно з ст.185 ЦПК України апеляційна скарга підлягає поверненню.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає апелянту повторно звернутися з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст.356 ЦПК України.

У зв`язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, апелянт має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Катющенко В.П., повний текст рішення складено 15 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузнєцова (Маньковецька) Ольга Адамівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рильська Лариса Семенівна, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві про визнання недійсними договорів дарування, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: