Справа номер 484/822/24 Головуючий суду першої інстанції Мельничук О. В.
Провадження номер 22-ц/812/1110/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Коломієць В. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В. М.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 травня 2024 року, ухвалене о 12 год 10 хв. під головуванням судді Мельничука О. В. у приміщенні суду у м.Первомайську Миколаївської області, повний текст якого складено 17 травня 2024 року, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

14 лютого 2024 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним вище позовом, який обґрунтовував наступним.

Позивач вказував, що 28 грудня 2009 року між його матір`ю ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» було укладено договір оренди земельної частки (паю), який зареєстровано у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді 02 березня 2010 року за № 21.

За умовами цього договору орендодавець передала, а орендар прийняв в строкове, платне користування земельну частку (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах земельної ділянки, закріпленої кадастровим планом земельних часток (паїв), переданих у користування ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Цей договір було укладено строком на 50 років зі сплатою орендної плати щорічно до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Орендна плата виплачується у грошовій формі у розмірі 3 відсотків від грошової оцінки земельної частки (паю), що в грошовому вигляді складає 1211,77 грн.

В подальшому ОСОБА_3 приватизувала зазначену вище земельну частку (пай), виділивши в натурі такі земельні ділянки: площею 1,4503 га (кадастровий номер :01:000:1110), площею 2,7879 га (кадастровий номер :01:000:1111), площею 0,2049 (кадастровий номер :01:000:1112) та площею 0,0171 га (кадастровий номер :01:000:1113).

При цьому сторони не вносили жодних змін з даного питання до діючого договору та будь-яких інших договорів відносно новоутворених земельних ділянок не укладали.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Належні їй за життя земельні ділянки успадкував позивач.

09 червня 2023 року він направив на адресу відповідача лист-заяву з відповідними додатками, яким повідомив, що він є єдиним власником земельних ділянок.

Позивач вказував, що протягом дії договору відповідач систематично порушував умови щодо своєчасної сплати орендної плати. З моменту переходу права власності на земельні ділянки до нього відповідач не виплачував йому орендну плату.

Посилаючись на викладене, позивач просив розірвати договір оренди земельної частки (паю) від 28 грудня 2009 року через систематичне порушення відповідачем його умов щодо сплати орендної плати.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

ТОВ «Агрофірма Корнацьких» проти задоволення позову заперечувало та просило відмовити у його задоволенні.

Обґрунтовуючи свої заперечення, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» зазначало, що ними вживалися заходи щодо отримання позивачем орендної плати, так листом № 61/юр від 16.06.2023 року товариство просило позивача надати IBAN номер (UA….) для перерахування орендної плати, заповнивши належним чином відповідну заяву, що додавалася до вказаного листа. При цьому у даному листі було зазначено про інший спосіб отримання орендної плати, та залишено контактний номер телефону спеціаліста ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Проте, позивачем було проігноровано запропоновані товариством способи отримання орендної плати та виконання вимог ч. 3 ст. 148-1 ЗК України. Таким чином, відповідач був позбавлений можливості здійснити виплату орендної плати за останні роки.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 травня 2024 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної частки (паю) від 28 грудня 2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді 02 березня 2010 року за № 21, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ "Агрофірма Корнацьких".

Стягнуто з ТОВ "Агрофірма Корнацьких" на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1232,87 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем було порушено умови договору оренди землі щодо своєчасної виплати орендної плати. Доказів щодо вживання заходів щодо внесення орендної плати за договором оренди щороку до 26 грудня від реєстрації права власності позивача на земельні ділянки відповідачем не надано.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач вказував, що суд першої інстанції неправильно оцінив наявні у матеріалах справи докази, а тому дійшов помилкового висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про розірвання договору оренди.

Відповідач зазначав, що позивачем були проігноровані запропоновані ТОВ «Агрофірма Корнацьких» способи отримання орендної плати та належне виконання вимог ч. 3 ст. 148-1 ЗК України. Отже апелянтом вживалися заходи щодо сплати позивачу орендної плати.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

28 грудня 2009 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» в особі генерального директора ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної частки (паю), який зареєстровано у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді 02 березня 2010 року за № 21.

Відповідно до п.1, 2.2, 2.3 Договору орендодавець передала, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну частку (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, яка розміщена в межах земельної ділянки, закріпленої кадастровим планом земельних часток (паїв), переданих у користування ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Договір складено сторонами терміном на 50 років. Початок його дії 01 січня 2010 року, закінчення 31 грудня 2059 року.

За користування вказаною в Договорі земельною часткою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі (в розрахунку на одну земельну частку) у розмірі 3 (три) відсотки від грошової оцінки земельної частки (паю), яка передається орендодавцем в користування орендарю, що в грошовому вигляді складає 1211,77 грн.

Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії Договору, але не пізніше як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі.

ОСОБА_3 приватизувала зазначену вище земельну частку (пай), виділивши в натурі такі земельні ділянки: площею 1,4503 га (кадастровий номер :01:000:1110), площею 2,7879 га (кадастровий номер :01:000:1111), площею 0,2049 (кадастровий номер :01:000:1112) та площею 0,0171 га (кадастровий номер :01:000:1113).

Змін до Договору від 28 грудня 2009 року та будь-яких інших договорів відносно новоутворених земельних ділянок сторони не укладали.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Належні їй за життя земельні ділянки успадкував позивач ОСОБА_1 , про що свідчать свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 серпня 2019 року та рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 січня 2022 року по справі № 484/4891/21.

09 червня 2023 року ОСОБА_1 надіслав на адресу ТОВ «Агрофірма Корнацьких» лист заяву, якою повідомив, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він є єдиним власником вказаних вище земельних ділянок у зв`язку з їх успадкуванням, що підтверджується вищевказаними свідоцтвами про право на спадщину за законом та судовим рішенням. До вказаного листа він додав копію свого паспорта та свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 серпня 2019 року та рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 січня 2022 року.

20 червня 2023 року ТОВ «Агрофірма Корнацьких» направило позивачу листа, в якому просило позивача надати банківські реквізити із зазначенням рахунку IBAN (UA….) для перерахування орендної плати, заповнивши належним чином відповідну заяву, що додавалася до вказаного листа. Також товариство наголошувало про можливість отримання орендної плати особисто позивачем, для чого вказало контактний номер телефону спеціаліста ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Крім цього, зазначало, що виплати за минулі роки будуть сплачені невідкладно, а орендна плата за 2023 рік у строк до 26.12.2023 року.

Дані про отримання цього листа ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частиною четвертою статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до частин першої, третьої статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Отже, законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також інші умови договору.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю». Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Статтями 627, 629 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендарем орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що вважається істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.545 ЦК України, яка визначає умови підтвердження виконання зобов`язання, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі №709/1089/17 (провадження №61-12745сво18) зроблено висновок, що: «застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду вже робила правовий висновок щодо поняття систематичності несплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору. Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. Зазначена норма надає за певних умов право добросовісному кредитору вимагати свій обов`язок іншим шляхом, ніж надання орендної плати особисто орендодавцю. Однак, зазначені положення не свідчать про обов`язковість таких дій, а лише регламентують можливу поведінку орендаря та нотаріуса. Винна поведінка, яка є підставою для припинення правовідносин, кореспондується з обов`язком та небажанням його виконувати на умовах, визначених договором. Відсутність у договорі обов`язку перерахування коштів на депозит нотаріуса, крім визначеного законом лише такого права, та нездійснення орендарем таких дій, не може бути безумовною підставою для розірвання договору, а лише тягне за собою виплати цих сум. А тому не використання ТОВ «Силікат-1» свого права на внесення орендної плати на депозит нотаріуса не може тлумачитися як невиконання ним зобов`язання, не може тлумачитись як систематична несплата орендної плати».

Відповідно до вимог статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем було порушено умови договору оренди землі щодо своєчасної виплати орендної плати. Доказів вживання заходів щодо внесення орендної плати за договором оренди щороку до 26 грудня від реєстрації права власності позивача на земельні ділянки відповідачем не надано.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що орендодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач, який є сином померлої, оформив свої спадкові права у 2019 та 2022 роках, про що свідчать свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 серпня 2019 року та рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 січня 2022 року по справі № 484/4891/21. Відповідача про набуття права власності на земельні ділянки спадкодавця ОСОБА_3 позивач повідомив листом від 08 червня 2023 року, який був отриманий товариством 13 червня 2023 року. У вказаному листі позивач у порушення вимог статті 148-1 ЗК України не повідомив орендаря про платіжні реквізити, на які може бути здійснено перерахування орендної плати, хоча в силу вимог цієї статті це було його обов`язком.

Отже, вказане свідчить, що затримка зі сплати орендної плати була зумовлена діями орендодавця, який створив перешкоди для належного виконання орендарем обов`язку зі сплати орендної плати.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 є помилковим, оскільки дослідженими доказами недоведено наявність вини відповідача у систематичній несплаті орендної плати позивачу.

Аналогічна думка висловлена Верховним Судом у постанові від 30 червня 2020 року у справі №545/262/18.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Агрофірма Корнацьких» підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з вимогами статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У зв`язку з тим, що судом апеляційної інстанції скасовано оскаржуване рішення суду і у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, то він повинен відшкодувати відповідачу судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 1816,80 грн.

Оскільки відповідач при поданні апеляційної скарги сплатив судовий збір у сумі більшій, ніж передбачено Законом України «Про судовий збір», на суму 32,50 грн, то він повинен бути йому повернутий із Державного бюджету України.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди землі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 1816,80 грн.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 32,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді В. В. Коломієць

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 18 липня 2024 року.