КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8270/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Гребенюка В.В.,-

встановив:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.

Позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання їх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 84 000 грн 00 коп., розраховану за період з 06 грудня 2022 року по 06 вересня 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про сплату аліментів на утримання дітей.

Відповідач неналежним чином виконував свій обов`язок по сплаті аліментів та допустив прострочення сплати платежів. Внаслідок несплати аліментів виникла пеня у розмірі 84 000 грн 00 коп.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 84 000 грн 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп. в дохід держави.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримала.

ОСОБА_1 та її представник заперечили щодо задоволення вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог. Заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_2 утворилася у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів. ОСОБА_1 має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дитини.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2007 року до 07 травня 2021 року та мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

19 січня 2021 року між сторонами укладено договір між батьками про сплату аліментів на утримання дітей.

Відповідно до п. 1 договору про сплату аліментів, відповідач та позивач встановили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання їхніх малолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до п. 2 договору про сплату аліментів, у зв`язку з тим, що діти постійно проживають разом зі своєю матір`ю, у відповідності зі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, платник надає одержувачу утримання (аліменти) для дітей, а також здійснює виплати, встановлені цим договором.

Відповідно до п.3 договору про сплату аліментів, аліменти сплачуються платником щомісяця у виді твердої суми, розмір якої за домовленістю сторін складає по 14000 грн 00 коп. на кожну дитину, разом 28 000 грн 00 коп., що станом на дату підписання даного договору за офіційним курсом НБУ становить 1 000 доларів США.

Відповідно до п.4 договору про сплату аліментів виплата аліментів здійснюється платником щомісячно, не пізніше 5 числа поточного місяця за наступний місяць (строк сплати аліментів).

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що у 2023 році ОСОБА_2 не сплачував аліменти.Оскільки відповідач неналежним чином виконував свій обов`язок та допустив прострочення сплати аліментних платежів, відтак зобов`язаний сплатити пеню.

Згідно з ч. 4 ст. 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

У ст. 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

В абзаці 4 пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, якщо аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батьками договором, передбачена статтею 196 СК України санкція застосовується за наявності прямої вказівки про це у договорі.

До матеріалів справи долучено копію договору між батьками про сплату аліментів на утримання дітей від 19 січня 2021 року. Вказаний договір не містить положень щодо стягнення із ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення вплати аліментів на утримання дітей.

Так, санкція ст. 196 СК України може бути застосована лише за наявності прямої вказівки на неї у договорі від 19 січня 2021 року.

Суд першої інстанції не звернув своєї уваги на вищенаведені вимоги закону, та помилково задовольнив вимоги про стчгнення пені за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 30 січня 2024 року ухвалено з неповним з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач звільнена від сплати судового збору, а тому ОСОБА_2 слід компенсувати судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610 грн 40 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відмовити.

Компенсувати ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610 грн 40 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 25 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник