Справа № 352/1900/24
Провадження № 2/352/656/24
УХВАЛА

22 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Кузьменка С.В.

за участі

секретаря судового засідання Гребінника В.М.

розглянувши в судовому засіданні заяву сторін про затвердження мирової угоди у справі за позовом

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

до ОСОБА_4

про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тисменицького районного суду Івано-Франківської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (Позивач-1), ОСОБА_2 (Позивач-2), ОСОБА_3 (Позивач-3) до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2024 року за спільним клопотанням сторін у справі призначено процедуру врегулювання спору на підставі статті 201 Цивільного процесуального кодексу України.

Під час медіації, а також в позовній заяві та під час розгляд справи сторони зазначали, що Відповідач на спірне майно не претендує, у встановленому порядку не заявляв вимоги на спадкове майно.

Предметом спору в справі є об`єкт нерухомості, а саме домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 в.

Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві приватної власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, серед іншого, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

В позовній заяві, доданих матеріалах, а також під час розгляду справи сторонами не надано доказів або посилань на наявність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомості, а також перебування цієї земельної ділянки в приватній чи державній власності.

Відповідно до статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Таким чином, вирішення спору може вплинути на права територіальної громади в особі Вільшанецької сільської ради щодо користування та розпорядження земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт нерухомості, що є предметом спору в цій справі.

Окрім того, відповідно до статті 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Таким чином, територіальна громада в особі Вільшанецької сльської ради може отримати право власності на об`єкт нерухомості, розташований на її території, в порядку визнання спадщини відумерлою, в зв`язку із чим рішення суду у справі може вплинути на права та інтереси Вільшанецької сільської ради.

Однак Вільшанецька сільська рада не долучена до розгляду у розгляді справи.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 376 Цивільного процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Таким чином, враховуючи, що Відповідач навіть на момент пред`явлення позовної заяви не претендував на майно, визнання права власності на яке є предметом розгляду у справі, Вільшанецька сільська рада Івано-Франківської області не долучена до участі у розгляді справи, при цьому вирішення справи по суті може вплинути на її права та інтереси, Суд вважає, що до справи не залучений належний Відповідач, що є підставою для відмови в задоволенні позову та, як наслідок унеможливлює укладення мирової угоди.

При цьому Суд звертає увагу, що визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача, про що неодноразово зазначав Верховний Суд, зокрема в постанові від 17 квітня 2018 року у справі 523/9076/15-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, визначення кола відповідачів у справ належить до права Позивача, який несе відповідно ризик настання наслідків щодо вчинення чи невчинення процесуальних дій щодо залучення до справи належних відповідачів.

На цей час закінчився строк врегулювання спору за участі судді, підстави для затвердження мирової угоди відсутні, до Суду не надійшла заява позивача про залишення позовної заяви без розгляду, або в разі відмови позивача від позову, що є підставою для припинення врегулювання спору за участі судді відповідно до пункту 2 частини першої статті 204 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини четвертої статті 204 Цивільного процесуального кодексу України у разі припинення врегулювання спору за участю судді з підстав, передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті, справа передається на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 204, 258, 259, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Припинити процедуру врегулювання спору за участю судді в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно.

Провадження у справі поновити.

Передати справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно канцелярії Тисменицького районного суду Івано-Франківської області для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями в порядку встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сергій КУЗЬМЕНКО