Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2024 Справа №607/14935/24 Провадження №2/607/3134/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участю: секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

представника позивача адвоката Островської Л.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Островська Олеся Нектаріївна до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Островська О.Н. звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2011 року. У цій же квартирі має зареєстроване місце проживання, проте не проживає з 2011 року відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зокрема, з 2011 року по березень 2015 року відповідач проживав разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , а з 2015 року проживає за межами України. Позивач вказує, що відповідач без поважних причин більше шести місяців, не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , у ній відсутні його особисті речі, він не бере участі в утриманні квартири, а також не бере участі в оплаті комунальних послуг та не цікавиться цією кватирою. При цьому, будь яких перешкод у проживанні та користуванні квартирою він відповідачу не чинить. Поряд з цим, реєстрація відповідача за адресою АДРЕСА_3 , перешкоджає йому оформити субсидії по сплаті комунальних послуг, що створює для нього надмірний матеріальний тягар, оскільки він є особою з інвалідністю ІІІ групи та отримує невелику пенсію.

На підставі викладеного просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.07.2024 відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.09.2024, зобов`язано Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надати інформацію щодо перетину кордону України громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у період з 01.03.2015 по день надання інформації за вказаною ухвалою (у випадку не можливості надання інформації за вказаний період, надати за максимально можливий період у вказаному проміжку часу).

Протокольною ухвалою суду від 09.10.2024 постановленою у судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату та занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Островська Л.Н. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання повісток про виклик до суду, які повернулись на адресу суду із відміткою про відсутність адресата. Крім того судом додатково вживались заходи повідомлення відповідача ОСОБА_2 через офіційний веб-сайті судової влади України, шляхом розміщення оголошення про виклик останнього до суду. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач.

Суд зауважує, що 17.09.2024 судом зареєстровано заяву відповідача ОСОБА_2 , яка надійшла на електронну адресу суду, у якій останній зазначив, що він не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2011 року по даний час та просить розглядати справу за позовом ОСОБА_1 без його участі, при вирішенні справи покладається на думку суду.

Поряд з цим, за змістом ч. 2 ст. 183 ЦПК України, письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Відповідно до ч. 8 ст. 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Так, заява відповідача ОСОБА_2 надіслала на офіційну адресу електронної пошти Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, проте заява не містить кваліфікованого електронного підпису відповідача ОСОБА_2 відповідно до вимог чинного законодавства, а відтак суд не враховує вказану заяву при ухваленні рішення у даній справі, оскільки така не підписана особою, яка її подала.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 та вона його знає з дитинства, а товаришують вони 11 років. Зазначила, що позивач ОСОБА_1 проживав у квартирі АДРЕСА_3 разом із своєю мамою, однак остання 4 роки тому померла, відтак з того часу ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою сам. Зі слів матері позивача їй відомо, що у цій квартирі також колись проживав її племінник, проте він давно виїхав за кордон. Зауважила, що вона два рази на тиждень відвідує місце проживання ОСОБА_1 , так як допомагає йому годувати котів та жодного разу не бачила у кватирі нікого окрім ОСОБА_1 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду повідомила, що позивач ОСОБА_1 є її сусідом та вони тривалий час товаришують. Вказала, що постійно ходить у гості до ОСОБА_1 та їй відомо, що останній проживає сам.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку:

Судом встановлено, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 04.04.2024 у справі № 607/12126/22, з урахуванням ухвали Тернопільського апеляційного суду від 18.04.2024 про виправлення описки, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Островської Олесі Нектаріївни, задоволено та скасовано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.10.2023. Ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Як вбачається із мотивувальної частини постанови, колегія суддів прийшла до висновку, що ОСОБА_1 повторно у 2011 році вселився до квартири АДРЕСА_1 , як член сім`ї наймача ОСОБА_3 за її згодою, постійно з нею проживав та вів спільне господарство, тому він відповідно до вимог ч.1 ст. 64 ЖК України нарівні з наймачем набув всіх прав і обов`язків, що випливають з договору найму жилого приміщення, в тому числі право користування спірним житлом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до листа Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради від 16.06.2024, згідно реєстру Тернопільської міської територіальної громади та картотеки переданої Тернопільським МВ УДМС України в Тернопільській області за період з 01.08.2012 по 31.03.2016 та за період виконання відділом повноважень з 04.04.2016 по 20.06.2024 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання інших осіб адресою АДРЕСА_3 , то управління повідомила, що таке суперечить вимогам чинного законодавства та вказана інформація може бути витребувана судом.

При відкритті провадження у даній справі на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом за допомогою засобів підсистеми ЄТІС «Електронний суд», було сформовано запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача по справі ОСОБА_2 .

Згідно із відповіді №684119 від 09.07.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 04.04.2016.

Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19-66194/18/24-Вих від 26.09.2024, за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 08.11.2017 по 26.09.2024 (станом на 10:02) в Базі даних не виявлено. Відповідно до пункту 17 Положення інформація про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території зберігається протягом 10 років з дня її внесення. Зберігання в Базі даних інформації з персональними даним осіб впродовж 10 років з моменту її внесення здійснюється з 08.11.2017, оскільки до набрання чинності Положення, інформація про осіб, які перетнули державний кордон України зберігалася у Базі даних протягом 5 років, в порядку визначеному наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.06.2007 № 472.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до частини 1 статті 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно з ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

У відповідності до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Отже, згідно вимог статей 71, 72 ЖК УРСР є підстави вважати, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

У пункті 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» закріплено, що місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною підставою для зняття такої особи з місця її реєстрації.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 758/8097/18-ц.

У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 набув право користування квартирою АДРЕСА_1 , як член сім`ї наймача, що підтверджується постановою Тернопільського апеляційного суду від 04.04.2024 у справі № 607/12126/22. При цьому ОСОБА_1 проживає у вказаній квартирі та має у ній зареєстроване місце проживання.

Поряд з цим, відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає у квартирі АДРЕСА_1 протягом тривалого часу (більше одного року), не приймає участі в утриманні даного нерухомого майна та не сплачує комунальних платежів, при цьому судом не встановлено жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача ОСОБА_2 за вказаною адресою.

Водночас, докази того, що між сторонами наявна домовленість про порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а також про збереження права користування цим житлом за відповідачем під час його тривалої відсутності, суду не надані.

Разом з тим, реєстрація відповідача у квартирі АДРЕСА_1 створює позивачу перешкоди у вільному користуванні нерухомим майном. Зокрема, позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг, нарахування яких здійснюється відповідно до кількості осіб, зареєстрованих у квартирі.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн. судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 141, 258268, 273, 280283, 352355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Островська Олеся Нектаріївна до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 (двадцять) копійок судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 25.11.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Представник позивача: адвокат Островська Олеся Нектаріївна, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця праці вул. Покрови, 14А/120 м. Тернопіль.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець