ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4591/24 Справа № 932/541/23 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В.І. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
УХВАЛА

16 липня 2024 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Барильської А.П., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро питання про самовідвід колегії суддів Демченко Е.Л., Барильської А.П., Макарова М.О. по цивільній справі №932/541/23 (апеляційне провадження №22-ц/803/4591/24) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів на утримання колишньої дружини ОСОБА_2 за період з грудня 2020 року по січень 2023 року в сумі 317 600 грн.; заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з грудня 2020 року по січень 2023 року в сумі 335 135 грн.; пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за грудень 2020 року - січень 2023 року, станом на 24 квітня 2023 року, в сумі 332 585,30 грн.

Відповідач ОСОБА_1 , не погодившись із вказаним рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, яка за наслідками автоматичного розподілу справ була розподілена колегії суддів Дніпровського апеляційного суду у складі головуючого судді (судді-доповідача): Лопатіної М.Ю., суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_4 відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 30 квітня 2024 року, на підставі розпорядження керівника суду від 01 травня 2024 року та у відповідності до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у справі здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду визначено колегію судів: суддя-доповідач (судді-доповідач) Демченко Е.Л., судді: Барильська А.П., Макаров М.О.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2024 року відрито апеляційне провадження.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2024 року закінчені дії по підготовці справи та призначено справу до апеляційного розгляду на 16 липня 2024 року. Втім, ретельно ознайомившись з матеріалами справи, головуючий суддя Демченко Е.Л. та судді Макаров М.О., Барильська А.П. вважають за необхідне заявити у даній справі самовідвід, зважаючи на наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно пункту 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, передбачено що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, в разі переконання судді в наявності обставин, які унеможливлюють винесення ним об`єктивного рішення або обґрунтовано викликають сумнів у стороннього спостерігача в його упередженості, він зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно до роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу; суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Так, з матеріалів даної справи встановлено, що ОСОБА_2 у грудні 2020 року зверталася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментним зобов`язанням щодо утримання неповнолітньої дитини та дружини, стягнення додаткових витрат понесених у зв`язку з навчанням та проживанням, стягнення щомісячних аліментних виплат (справа №175/4362/20) та просила суд ухвалити рішення яким стягнути заборгованість по аліментним зобов`язанням щодо утримання спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_5 та колишньої дружини ОСОБА_2 за період з травня 2018 року по квітень 2020 року (включно) у розмірі 628 695 грн. на користь ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_1 витрати, понесені у зв`язку із відвідуванням спільною неповнолітньою дитиною ОСОБА_5 дитячого центру з розвитку «JUNIOR» за період травень 2018 - лютий 2019 у розмірі 52 000 грн.; стягнути з ОСОБА_1 компенсацію витрат, понесених у зв`язку із навчанням та проживанням у гуртожитку спільною дитиною ОСОБА_6 у вищому навчальному закладі у Польші (університет ім.Я.Каховського у Кельці) за 2018-2020 навчальні роки у розмірі 139 335,56 грн., шляхом перерахування цієї суми на користь матері ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_1 не пізніше 5-ого числа кожного поточного місяця щомісячні аліментні виплати на утримання спільної малолітньої дитини ОСОБА_5 у розмірі 5 (п`яти) прожиткових мінімумів, станом на момент здійснення платежу для дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до умов шлюбного договору від 26 січня 2012 року; стягнути з ОСОБА_1 не пізніше 5-ого числа кожного поточного місяця щомісячні аліментні виплати на утримання матері своїх дітей у розмірі 5 (п`яти) прожиткових мінімумів, станом на момент здійснення платежу для працездатних осіб, відповідно до умов шлюбного договору від 26 січня 2012 року.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1997 року. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2018 року зазначений шлюб було розірвано. Від цього шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Для забезпечення належного утримання своїх дітей та дружини між сторонами 26 січня 2012 року було укладено шлюбний договір.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року, у складі: головуючого судді Макарова М.О., суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р., апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07 червня 2022 року року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Тобто, вже була висловлена позиція з приводу спору між цими сторонами з приводу аліментних відносин на підставі шлюбного договору від 26 січня 2012 року, що може викликати у сторін сумніви в неупередженості або об`єктивності.

Виходячи з наведеного вище, з метою недопущення виникнення в учасників судового процесу будь-яких сумнівів щодо можливості необ`єктивного розгляду справи та ухвалення несправедливого рішення, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду, апеляційний суд вважає, що самовідвід суддів Демченко Е.Л., Барильської А.П., Макарова М.О. підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.33,36-41 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Задовольнити самовідвід колегії суддів Демченко Е.Л., Барильської А.П., Макарова М.О. по цивільній справі №932/541/23 (апеляційне провадження №22-ц/803/4591/24) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення сплати аліментів.

Справу передати до Дніпровського апеляційного суду для виконання вимог ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: А.П.Барильська

М.О.Макаров