Справа № 396/1496/24
Провадження № 2/396/619/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Цесельської О.С., за участю секретаря судового засідання Кравченко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новоукраїнка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю ФК "Кредит-Капітал", треті особи: Київський державний нотаріальний архів, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

До Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Працевитий Г.О. до ТОВ ФК "Кредит-Капітал", треті особи: Київський державний нотаріальний архів, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 06.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис №16068 про стягнення на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №002-10502-200613 від 20.06.2013 року в розмірі 16267.17 грн. 04.08.2022 року на підставі вищеззначеного виконавчого напису приватним виконавем виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О. відкрито виконавче провадження №69562929, та 04.08.2022 року винесено постанову про арешт коштів боржника. З усіх рахунків позивача здійснювались відрахування на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал». Представником позивача було направлено адвокатський запит щодо надання інформації про суму коштів стягнутих за виконавчим провадженням №69562929. 09.08.2024 року приватним виконавцем було надано відповідь на адвокатський запит, відповідно до якої було стягнуто та перераховано на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал» суму в розмірі 4680.94 грн.

Представник позивача вважає, що виконавчий напис було вчинено з численими порушеннями норм законодавства, в зв`язку з чим він підлягає скасуванню, та просить визнати його таким, що не підлягає виконанню, стягнути безпідставно набуті кошти, витрати на правову допомогу та сплату судового збору.

Ухвалою судді від 20.08.2024 року відкрито провадження у справі.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, в позові зазначив про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача до суду не з`явився, надіслав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, зазначаючи, що сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критеріям розумності та дійсної вартості наданих послуг. Зазначив про розгляд справи без участі. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Треті особи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про розглід справи. Пояснень не надали. Завідувач Київського державного нотаріального архіву надіслав заяву про розгляд справи у відсутність представника.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечили сторони.

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до (а.с. 29) 06.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис №16068 про стягнення на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №002-10502-200613 від 20.06.2013 року в розмірі 16267.17 грн.

04.08.2022 року на підставі вищеззначеного виконавчого напису приватним виконавем виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О. відкрито виконавче провадження №69562929 (а.с. 30-31), та 04.08.2022 року винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 32-33).

З рахунків позивача здійснювались відрахування на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал», що підтверджено відповідю на адвокатський запит за №19827 від 09.08.2024 року, відповідно до якої було стягнуто та перераховано на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал» суму в розмірі 4680.94 грн.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 цього ж Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.07.2017 у справі № 754/9711/14-ц зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п. 2.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно з п. 3.1. Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), який суд застосовує до даних спірних правовідносин.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (постанова Верховного Суду від 23.06.2020 у справі N 645/1979/15-ц).

Суду не надано ні стороною відповідача ні третьою особою належних доказів законності вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд звертає увагу, що відповідачем навіть не надано суду змістовних пояснень щодо обставин справи, а лише заявлено клопотання про зменшення судових витрат.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 501,16 грн.

Враховуючи приписи ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При цьому, чинним законодавством визначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 21.01.2021 року у справі № 280/2635/20-ц.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Аналогічні висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 8 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України регламентовано, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До суду позивачем надано: договір від 14.06.2024 року про надання правової допомоги, додатковий договір від 14.06.2024 року, рахунки про оплату від 14.06.2024 року на суму 7000 грн. та 1626.71 грн. (а.с. 19-22), отже понесені витрати на допомогу документально підтверджено. Доказів неспівмірності вказаних витрат з позовними вимогами стороною відповідача не надано, тому витрати на правову допомогу повинні бути стягнуті у повному обсязі.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, та ЗУ «Про судовий збір» сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1816.80 грн. за подачу позовної заяви 1211.20 грн. та за подання заяви про забезпечення позову 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13, 76-78, 81, 137, 141, 263 - 265, 280, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №16068 від 02.06.2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, про стягнення на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №002-10502-200613 від 20.06.2013 року в розмірі 16267.17 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1816.80 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ФК «Кредит-Капітал" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , безпідставно стягнені кошти в розмірі 4680.94 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ФК «Кредит-Капітал" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , витрати на правову допомогу в розмірі 8626.71 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.

Суддя: О. С. Цесельська