Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1844/24

Провадження № 2/943/1078/2024

10 грудня 2024 року м. Буськ Львівська область

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Шендрікової Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Ладиги С.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Буську без фіксації технічним засобом цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законний представник неповнолітнього позивача: ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Буської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законний представник неповнолітнього позивача: ОСОБА_1 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Буської міської ради, просять ухвалити рішення, яким визнати за ними право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що вони зареєстровані та постійно проживають в квартирі АДРЕСА_1 . У вказаній вище квартирі вони зареєстровані та проживають більше 10 років. Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у них є право на безоплатну приватизацію вказаної квартири. З цією метою вони звернулися з відповідною заявою до Буської міської ради. Однак, їм було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Вони вирішили звернутися до суду з даним позовом про визнання за ними права власності на квартиру за набувальною давністю, так як уже більше ніж 10 років вони проживають в спірній квартирі, утримують її в належному стані, сплачують комунальні платежі, тобто володіють нею безперервно, відкрито, добросовісно. Крім цього, іншого житла у них не має. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 378591860 від 15.05.2024 року вбачається, що право власності на квартиру не зареєстровано. Квартиру АДРЕСА_1 було виділено батьку позивачки та членам його сім`ї для проживання в 1987 році. З цього часу їх сім`я так і проживає у вказаній квартирі. Батько позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У квартирі також зареєстровані відповідачі ОСОБА_3 . ОСОБА_4 , вони теж мають право на квартиру, однак відмовляються від приватизації в користь позивачів. Отже, як вбачається з вищевказаного, позивачі проживають у вказаній квартирі та володіють нею безперервно, відкрито, добросовісно, ніяких дій для приховування цього факту не здійснювали. Систематично підтримують майно у схоронності, підтримують порядок на прибудинковій території. Дана квартира загальною площею квартири 60,8 кв.м., що стверджується Технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 виданий ФОП ОСОБА_6 08.05.2024 року. Інвентаризаційна вартість квартири становить 290 224, 00 грн. Тому вважають, що наявні законні підстави для визнання за ними права власності в порядку набувальної давності на спірне майно, тому просять позов задовольнити.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законний представник неповнолітнього позивача: ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилися, про день та час судового засідання повідомлялися належним чином, до початку судового засідання звернулися до суду з заявою в якій заявлений позов підтримали, просять його задовольнити, розгляд справи проводити у їх відсутність.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з`явилися, про день та час судового засідання повідомлялися належним чином, до початку судового засідання звернулися до суду з заявою в якій заявлений позов визнали повністю, просять його задовольнити, розгляд справи проводити у їх відсутність.

Відповідач Буська міська рада явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності свого представника, позовних вимог не заперечила.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Відповідно довідки про склад сім`ї № 69 виданої виконавчим комітетом Буської міської ради 10.01.2024 року позивачі та відповідачі зареєстровані та постійно проживають за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується

Довідкою виданою виконавчим комітетом Буської міської ради № 495 16.04.2024 року підтверджується, що управління багатоквартирним житловим будинком в АДРЕСА_3 здійснюється співвласниками самостійно.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 378591860 від 15.05.2024 року вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Дана квартира загальною площею квартири 60,8 кв.м., що стверджується Технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 виданий ФОП ОСОБА_6 08.05.2024 року. Інвентаризаційна вартість квартири становить 290 224, 00 грн.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Під час розгляду цивільної справи № 489/5975/17 (постанова від 09.10.2019р.) Верховний Суд сформулював правовий висновок, яким роз`яснив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідно враховувати, зокрема, наступне: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності.

Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Зазначене узгоджується з пунктом 9 постанови пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2019, під час розгляду цивільної справи №910/17274/17 також висловила правову позицію про те, що умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 Цивільного кодексу України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вказане в сукупності свідчить про добросовісність володіння позивачами спірною квартирою.

Щодо відкритості володіння, давності володіння та його безперервності, у суду також не виникає жодного сумніву щодо таких обставин, оскільки безспірно підтверджено факт безперервного володіння позивачами квартири АДРЕСА_1 , їх проживання за вказаною адресою і утримання та обслуговування майна.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право володіти мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими.

Ураховуючи, що позивачі не може в іншому порядку оформити свої права на квартиру, позовна заява про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,200,206,223,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 13, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 344 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законний представник неповнолітнього позивача: ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Буської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 ,загальною площею 60,8 кв.м., за набувальною давністю.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено: 10.12.2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_4 .

Законний представник неповнолітнього позивача: ОСОБА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_4 .

Відповідач: Буська міська рада Золочівського району Львівської області, адреса: м. Буськ площа 900-річчя м. Буська, 1 Золочівського району Львівської області 80500.

Суддя: Г. О. Шендрікова