Справа № 344/3223/23
Провадження № 2-п/344/60/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Атаманюка Б. М.,

секретаря Солонинко С.А.

за участі

заявника ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Шургот О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі 344/3223/23 за позовом адвоката Глушко Марти Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 16.10.2024 звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 14.09.2023 по справі 344/3223/23 за позовом адвоката Глушко Марти Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

На обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що про судовий розгляд вказаної справи йому не було відомо, оскільки він не проживає за місцем реєстрації. Про наявність заочного рішення стало відомо із виконавчого провадження, відкритого на підставі заочного рішення суду. Звертає увагу суду на те, що позика укладалася у гривневому еквіваленті, а відсотки позивач ОСОБА_2 нарахувала у доларах США. Вважає, що дана обставина підлягає обов`язковому дослідженню в судовому процесі, оскільки може вплинути на прийняття судом кінцевого рішення. Тому, просив суд поновити термін для подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення суду.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав, суду пояснив, що про наявність спору у суді йому було відомо, проте не міг з`явитися у судове засідання, оскільки не проживав за адресою реєстрації, а проживав у батька, який потребує догляду. У судове засідання не мав можливості прибути. Про наявність заочного рішення йому стало відомо із виконавчого провадження, коли накладено арешт на його рахунки. Стверджує, що договір позики укладав без відсотків, а тому не розуміє чому нараховані відсотки. Підтверджує факт підписання нотаріально посвідченої заяви про отримання грошових коштів, проте не надає ствердної відповіді щодо підписання договору позики. Ставить умови договору під сумнів. Просив поновити строк на оскарження рішення та скасувати заочне рішення суду, призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача адвокат Шургот О.В. в судовому засіданні зазначила, що відсутні підстави для перегляду заочного рішення по даній справі, оскільки неодноразове повідомлення судом відповідача ОСОБА_1 про судовий розгляд справи шляхом надіслання судових повісток рекомендованим відправлення з повідомленням про вручення за місцем його реєстрації, є тим способом який визначений законом. Звертає увагу, що на рахунки відповідача не було накладено жодних арештів, а тому його твердження з приводу того, що він дізнався про наявність рішення суду із виконавчого провадження, не відповідає дійсності. Також немає жодних доказів того, що відповідач проживав за іншою адресою, здійснював догляд за батьком. Отже вважає, що відсутні підстави для поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення. Вважає, що заочне рішення постановлене з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Щодо посилання заявника на те, що відсотки стягнуті у доларовому еквіваленті, вказує, що відповідно до умов договору позики від 08.04.2019 року, сума договору позики становить 30 000 доларів США. Відповідно до п. 4.4. договору позика повертається готівкою і підтверджується відповідною розпискою позикодавця. Згідно ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. 20% річних від суми простроченої заборгованості, згідно договору позики, з 25.02.2023 року до 30.04.2023 року складає: 836,55 доларів США 55 центів, що еквівалентно грошовим коштам у розмірі 30 584 грн. 26 коп., згідно курсу НБУ станом на день подання заяви. Враховуючи, що за умовами договору між сторонами і фактично у позику були передані кошти в іноземній валюті, та за відсутності будь-яких домовленостей між сторонами щодо переведення боргового зобов`язання у національну валюту чи в еквівалент до національної валюти, то за умовами договору між сторонами, позичальник має зобов`язання повернути борг у іноземній валюті у визначеній договором/несплаченій сумі, і тому поверненню позичальником (та стягненню за рішенням суду) підлягає сума боргу у іноземній валюті (валюті позики і валюті визначеного сторонами грошового зобов`язання), за самим правовим змістом договору позики і за принципом «поверни те, що взяв». В п.6.8. договору зазначено, що ОСОБА_1 у випадку не повернення коштів у вказаний термін (12 місяців) зобов`язується сплатити відсотки за користування у розмірі 20% річних, що не звільняє його повернення суми коштів взятих в борг, а отже, договором визначено відповідальність боржника у випадку прострочення суми грошового зобов`язання, в іншому розмірі - 20 % від суми заборгованості. Вважає, що судом правомірно стягнуто з відповідача заборгованість і проценти за невиконання договору позики, а посилання відповідача на норми щодо регулювання неустойки є помилковими, адже позивачем висувались вимоги до суду про стягнення процентів за невиконання договору, відповідно до норм статті 625 ЦК та п.6.8 договору позики, які вірно були розраховані в позовній заяві і підтверджені судом.

Вважає, що підстав для перегляду заочного рішення по даній справі немає, тому просила суд у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовити.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК Україниу заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення, суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції коментованої статті 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлено, що у провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа №344/3223/23 за позовом адвоката Глушко Марти Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.09.2023 р. позовні вимоги задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість згідно договору позики від 08.04.2019 року у розмірі: 23 500 (двадцять три тисячі п`ятсот) доларів США 00 центів - основного боргу, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на день подання позову, грошовим коштам у розмірі 859 160 (вісімсот п`ятдесят дев`ять тисяч сто шістдесят) грн. 00 коп.; 15 003 (п`ятнадцять тисяч три) долари США 79 центів - 20 % річних від суми простроченого зобов`язання за період з 08.04.2020 року по 24.02.2023 року (день подання позовної заяви), згідно договору позики від 08.04.2019 року, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на день подання позову, грошовим коштам у розмірі 548 538 (п`ятсот сорок вісім тисяч п`ятсот тридцять вісім) грн. 56 коп.; 836 (вісімсот тридцять шість) долари США 55 центів - 20 % річних від суми простроченого зобов`язання за період з 25.02.2023 року по 30.04.2023 року, згідно договору позики від 08.04.2019 року, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на день подання даної заяви, грошовим коштам у розмірі 30 584 (тридцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 26 коп.; понесені судові витрати на оплату судового збору у сумі 13 420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) грн.

Відповідач ОСОБА_1 , в судові засідання не з`являвся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином за зареєстрованим місцем проживання, в тому числі через сайт «Судова влада», що підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням пояснень відповідача щодо його неявки в судове засідання, суд зазначає наступне.

Посилання відповідача ОСОБА_1 щодо підстав неприбуття в судове засідання через проживання у іншому місці, здійснення догляду за батьком, жодним чином не підтверджені будь-якими доказами. Крім того, відповідач у судовому засіданні підтвердив, що йому було відомо про наявність судового спору, проте він не вжив жодних заходів щодо участі у розгляді справи, не подавав клопотань про відкладення, не скористався правовою допомогою. Окремо суд звертає увагу на те, що відповідачем не підтверджено факту арешту його рахунків у виконавчому провадженні, що ставить під сумнів його твердження про обставини за яких він дізнався про наявність судового рішення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини, які відповідач зазначає в заяві про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, є недоведеними, а тому у поновленні строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 284, 287, 288 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 14.09.2023 по справі 344/3223/23 за позовом адвоката Глушко Марти Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі 344/3223/23 за позовом адвоката Глушко Марти Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 25.11.2024.

Суддя Богдан АТАМАНЮК