г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/186/24
Номер провадження 2/213/1584/24
27 листопада 2024 року м. Кривий Ріг
Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Нестеренка О.М.,
секретар судового засідання Близнюк Є.О.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з (повідомленням) викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, -
І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача.
Позов обґрунтовано обставинами:
25.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №4882569, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 10 000 грн, шляхом переказу на картковий рахунок, строком на 30 днів зі сплатою процентів в розмірі 3750,00 грн, що нараховуються за ставкою 1,25,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом складає 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Дата повернення кредиту 24.09.2021.
Строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача на підставі укладених договорів факторингу.
Станом на 09.01.2024 загальний розмір заборгованості відповідача становить 80 250,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 69 250,00 грн, заборгованість з комісії 1000,00 грн. З урахуванням принципу розумності, співмірності та пропорційності позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 61 250,00 грн, з яких 10 000,00 тіло кредиту, 50 250,00 відсотки, 1000,00 грн комісія, а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн.
У встановлений судом строк від відповідача не надходило ні заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, ні відзиву на позовну заяву.
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
21.02.2024 позивач звернувся до Широківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості.
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2024 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 22.05.2024 постановлено про перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
На підставі розпорядження №987 від 29.07.2024 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана справа передана у провадження судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Нестеренка О.М. Ухвалою суду від 12 серпня 2024 року справу прийнято до свого провадження та постановлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання. У позові міститься клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач про дату та час розгляду справи повідомлялась судом своєчасно та у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України. Судові повістки та копія ухвали про прийняття справи до провадження від 12.08.2024 направлялись судом за вказаним в позові місцем проживання відповідача, але були повернуті до суду з відміткою «відсутність адресата». Відповідач про причини неявки суд не повідомила, правом надання відзиву на позов не скористалась, будь-яких заяв, клопотань від неї не надходило.
За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.
Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення останнім грошового зобов`язання перед позивачем.
25 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 4882569. Відповідно до договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (а.с.5-9).
За умовами Договору сума кредиту становить 10 000 грн, надається на строк 30 днів, шляхом переказу на картковий рахунок, комісія за надання кредиту 1000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом 3750,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 14 750,00 грн.
Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт товариства або мобільний додаток чи інші засоби.
Довідкою ТОВ «МІЛОАН» підтверджується ідентифікація клієнта ОСОБА_1 зазначені її дата народження, РНОКПП (а.с.11).
З рахунку ТОВ «Мілоан», відкритому у АТ КБ «ПриватБанк», через систему LiqPayST, була проведена операція по переказу коштів, а саме: 25.08.2021, одержувач ОСОБА_1 , сума операції 10 000,00 грн по договору №4882569, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 16.02.2022 (а.с.11). Перерахування коштів відповідачу за кредитним договором також підтверджується платіжним дорученням №54641453 від 25.08.2021.
Із відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «МІЛОАН» видно, що ОСОБА_1 25.08.2021 надано кредит в розмірі 10 000 грн. В період з 26.08.2021 по 24.09.2021 здійснювалось щоденне нарахування відсотків в розмірі 125,00 грн. Кошти на погашення кредиту та сплату відсотків позичальником не вносились. З 25.09.2021 по 23.11.2021 здійснювалось нарахування процентів згідно п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору в розмірі по 500,00 грн в день. 15.12.2021 надійшли кошти від відступлення права вимоги, за рахунок яких проведено списання заборгованості (а.с.11 ( зворотній бік аркуша) а.с.12).
15 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №15/12-2021-22, відповідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 4882569 від 25.08.2021 на загальну суму заборгованості за кредитом 44 750,00 грн (а.с.15-20).
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників, в тому числі за вищевказаним Договором про споживчий кредит, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , що підтверджується Договором про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги № 10-01/2023, реєстром боржників до Договору, актом прийому-передачі реєстру боржників (а.с.21-26).
Долучені до матеріалів справи розрахунки свідчать про те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит № 4882569 від 25.08.2021, станом на 09.01.2024 року виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 грн, за процентами 62 250,00 грн, за комісією 1000,00 грн (а.с.14). Проте, позивач просить стягнути заборгованість за процентами в розмірі 50 250,00 грн.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами.
IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626, 628 ЦК України).
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається за загальним правилом шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.
Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Із копії наявних у матеріалах справи доказів видно, що ОСОБА_1 , як позичальник за кредитним договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши позичальнику персональні дані, а саме ПІБ, дата народження, РНОКПП, місце проживання, номер мобільного телефону, e-mail, необхідні для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора.
Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» і відповідачем не був би укладений.
Встановлено судом, що в Договорі про споживчий кредит №4882569 від 25.08.2021, укладеному між відповідачем та первинним кредитором визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредиту, розмір відсотків і комісії, загальні витрати за кредитом, орієнтовна вартість кредиту.
Також встановлено, що кредитодавцем виконані умови договору, кредитні кошти були перераховані відповідачу. Остання не виконала зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернула, відсотки за користування такими коштами та комісію за надання кредиту не сплатила, заборгованість погашена не була.
Таким чином, позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем та порушення нею взятих на себе зобов`язань.
Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що вона в електронному режимі підписувала договір про споживчий кредит, отримувала кредитні кошти та користувалась ними, а також щодо суми заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі - не надала.
Також встановлено судом набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором кредиту №4882569 від 25.08.2021 на підставі договору факторингу від 15.12.2021 та договору відступлення прав вимоги від 10.01.2023 .
Таким чином, обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи.
Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами.
З урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору в розмірі 3028,00 грн підлягають стягненню з відповідача.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким.
Відповідно до приписів ст. ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18.
Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
Отже, сторона у справі має право на компенсацію таких витрат, якщо нею буде доведено, що розмір таких витрат обґрунтовано. Позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 17 000,00 грн.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано суду: копія договору про надання правової допомоги від 02.01.2023 укладеного з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прас-лист з переліком можливих послуг адвоката, платіжна інструкція на оплату 52 000 грн за надання правової допомоги по Договору, заявка на надання юридичної допомоги №179 від 02.01.2024 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , витяг з акту №3 про надання юридичної допомоги від 08.1.2024, з якого видно, що позивачу надані послуги: надання усної консультації з вивченням документів 3000,00 грн, підготовка пропозиції 4000,00 грн, складання позовної заяви 10 000,00 грн (а.с.37 (зворотний бік аркуша) -42).
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Надаючи оцінку зазначеним представником позивача послугам правничої допомоги, суд зазначає, що справи про стягнення заборгованості за договором кредиту не є складними, не вимагають вивчення великого обсягу нормативно правових актів, складення великої кількості процесуальних документів. Отже, надання усної консультації по кожній із аналогічних справ, підготовка пропозиції, складання позовної заяви не вимагала від представника адвокатського об`єднання надмірного обсягу юридичної і технічної роботи з огляду на незначну складність вказаної справи (малозначна справа), типовість справ та сталу судову практику. На думку суду вартість послуг на правову допомогу в загальній сумі 17 000,00 грн є необґрунтовано завищеною та неспівмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників.
З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню до 6 000,00 грн. В стягненні іншої частини вказаних витрат позивачу слід відмовити.
Керуючись статтями 3-5, 12, 13, 76-81, 83, 89 ч. 1, ч. 3, 137, 141, 178 ч. 8, 223, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280, 282, 354 ЦПК України, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором про споживчий кредит №4882569 від 25 серпня 2021 року в розмірі 61 250 (шістдесят одна тисяча двісті п`ятдесят) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 коп.
В стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу позивачу відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення складено 27 листопада 2024 року.
Відомості про сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя О.М. Нестеренко