ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 липня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/1695/23

Головуючий у першій інстанції Лиманська М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/809/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Зеляк Ю.Г.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

третя особа: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області у складі судді Лиманської М.В. від 10 квітня 2024 року, місце постановлення ухвали - м.Городня, у справі за заявою ОСОБА_2 про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також позивач ставила питання про стягнення на її користь із ОСОБА_2 понесених нею судових витрат.

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 14.03.2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - залишено без розгляду, у зв`язку із повторною неявкою позивача та її представника в судове засідання.

20.03.2024 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат, у якій ОСОБА_2 просив стягнути із ОСОБА_1 на його користь 36 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_2 зазначив, що у провадженні Городнянського районного суду Чернігівської області перебувала цивільна справа №732/1695/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду першої інстанції від 14.03.2024 року даний позов було залишено без розгляду, у зв`язку із повторною неявкою позивача та її представника в судове засідання. Відповідач вказував, що у зв`язку із розглядом даної справи, та необґрунтованими діями позивача, він поніс судові витрати на послуги адвоката, розмір яких складає 36 000 грн., що підтверджується документально. За даних підстав, ОСОБА_2 просив стягнути із позивача на його користь 36 000 грн. його витрат на правничу допомогу.

Оскаржуваною ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 10.04.2024 року у задоволені заяви ОСОБА_2 про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 10.04.2024 року, і постановити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 про розподіл судових витрат задовольнити в повному обсязі, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу, у загальному розмірі 36 000 грн. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 10.04.2024 року підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції невірно застосовано норми статей: 133, 141, 142 ЦК України, при цьому, ухвала постановлена судом першої інстанції із порушенням норм процесуального права, оскільки у порушення вимог статті 376 ЦПК України, викладені у оскаржуваній ухвалі висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до порушення конституційних прав відповідача. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначають, що підставою залишення позову без розгляду стала повторна неявка належним чином повідомленого позивача та її представника в судове засідання 14.03.2024 року, та неподання позивачем заяви про розгляд справи за її відсутності. У вказаній частині дана ухвала суду першої інстанції в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувалась, а отже, позивач погодилась із підставами залишення позову без розгляду. За даних обставин, до спірних правовідносин підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 02.02.2022 року у справі №910/12184/20, щодо покладення на позивача обов`язку доведення неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій, а саме, подання заяви про розгляд справи за його відсутності та повідомлення причин неявки в судове засідання. ЦПК України містить тотожні норми права, і тому даний висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Такий висновок також узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.03.2023 року у справі №712/15541/18. За доводами апелянта, у даній справі позивач не довела неможливості вчинення нею відповідної процесуальної дії - подання до суду заяви про розгляд справи за її відсутності. Встановивши, що позивач, звернувшись до суду із позовом, створив відповідачу умови, які викликали необхідність укладення ним договору про надання правничої допомоги, витрачання власного часу та коштів, подання відзиву, заперечень, клопотань, листів, заяв, подальше залишення позову без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача свідчить, що позивач вийшла за межі дійсного змісту свого права, та вчинила необґрунтовані дії, чим порушила охоронюваний законодавством баланс між сторонами спору, який має на меті забезпечення збереження майнових прав та інтересів сторони, яки потерпає від фінансових збитків, при цьому, забезпечуючи право на стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача у передбачуваних законом випадках та у разі настання певних умов, суд першої інстанції зробив неправильний висновок про відсутність правових підстав для компенсації відповідачу судових витрат, понесених ним на оплату професійної правничої допомоги, згідно з частиною п`ятою статті 142 ЦПК України. Апелянт стверджує, що покладення судом першої інстанції на відповідача обов`язку доведення зловживання з боку позивача, враховуючи імперативні норми частини третьої статті 44 ЦПК України, та відсутності такого обов`язку у частині дев`ятій статті 141 ЦПК України, свідчить про порушення конституційних прав відповідача. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував у сукупності поведінку позивача, тривалість розгляду справи судом, вчинення відповідачем дій з метою захисту своїх прав під час розгляду цієї справи по суті, та помилково поклав весь тягар доказування необґрунтованості дій позивача на відповідача, не дослідивши фактичні обставини справи та не врахувавши, за яких умов було залишено без розгляду позов ОСОБА_1 . Апелянт зазначає, що відповідачем було дотримано вимоги чинного законодавства, а саме, положення частини першої статті 134 ЦПК України щодо своєчасного подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які ним понесено, i які він очікував понести у зв`язку із розглядом справи, заявлення про ix стягнення під час судових дебатів та своєчасне подання до суду доказів щодо їх понесення. За доводами апелянта, враховуючи важливість справи для відповідача, складність справи, яка стосується дитини, необхідність надання адвокатом відповідача послуг під час розгляду справи в суді першої інстанції та ix характер, у суду були наявні всі правові підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у даній справі у суді першої інстанції, які підтверджені документально, у загальному розмірі 36 000 грн., за надання правничої допомоги адвокатом. Апелянт стверджує, що відповідачем не заявлялося про стягнення судових витрат за послуги, надані адвокатом Литвиновим О.Р., а саме, участь у судових засідання, про що помилково зазначає суд першої інстанції, оскільки відповідач просить відшкодувати судові витрати за складання процесуальних документів у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а обгрунтовану ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 10.04.2024 року, залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Хоменко М.А. просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін оскаржувану ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 10.04.2024 року.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , представник третьої особи - Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, належним чином повідомлені про день, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Від відповідача ОСОБА_2 на адресу Чернігівського апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача (а.с.197-199, том 2).

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що у листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також позивач ставила питання про стягнення із ОСОБА_2 на її користь понесених судових витрат.

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 28.11.2023 року було відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче засідання на 05.12.2023 року о 15.00 год. (а.с.54, том 1).

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 05.12.2023 року (а.с.105, том 1) підготовче судове засідання було відкладено на 15.01.2024 року о 14.30 год., на підставі поданого відповідачем клопотання про відкладення судового засідання з метою отримання ним правничої допомоги (а.с.65, том 1).

15.01.2024 року у підготовче судове засідання суд першої інстанції з`явились: позивач ОСОБА_1 , її представник - адвокат Якуба Г.О., представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Литвинов О.Р. Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 15.01.2024 року підготовче провадження було закрито, та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.02.2024 року о 14.00 год. (а.с.250, том 1).

15.02.2024 року у судове засідання суду першої інстанції учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача - адвоката Якуби Г.О. на адресу суду напередодні засідання надійшло клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку із її зайнятістю в судовому розгляді іншої справи в м.Чернігові (а.с.42, том 2). Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 15.02.2024 року розгляд справи було відкладено на 14.03.2024 року о 14.30 год. (а.с.43, том 2).

У судове засідання 14.03.2024 року позивач ОСОБА_1 повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Заяв, клопотань, у тому числі про відкладення судового розгляду справи або про розгляд справи за відсутності сторони позивача, від позивача не надійшло. У судове засідання 14.03.2024 року представник позивача - адвокат Якуба Г.О. повторно не з`явилась, при цьому, 13.03.2024 року від неї на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання про відкладення судового розгляду справи, у зв`язку із її перебуванням у відпустці (а.с.77,78, том 2). Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Литвинов О.Р. у судовому засіданні просив визнати причину неявки сторони позивача в судове засідання неповажною, заявив клопотання про залишення позову без розгляду, мотивуючи свою позицію тим, що сторона позивача повторно не з`являється в судове засідання.

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 14.03.2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, було залишено без розгляду, у зв`язку із повторною неявкою позивача та її представника в судове засідання (а.с.88, том 2).

20.03.2024 року на адресу суду першої інстанції від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про компенсацію судових витрат, із відповідними додатками у якій відповідач просив стягнути із ОСОБА_1 на його користь 36 000 грн., в рахунок відшкодування понесених ним витрат на професійну правничу допомогу (а.с.102-125, том 2).

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 10.04.2024 року у задоволені заяви ОСОБА_2 про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, було відмовлено (а.с.161-162, том 2).

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 10.04.2024 року, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про розподіл судових витрат, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що у разі залишення позову без розгляду, вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони. Водночас, суд першої інстанції зауважив, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача. Суд першої інстанції вказав, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, і дії позивача, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок позивача відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу. Сам по собі факт залишення позову без розгляду не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат. Судом першої інстанції не встановлювалось зловживання процесуальними правами з боку позивача, не застосовувались до неї будь - які заходи у зв`язку із зловживанням правами, і тому підстав для констатування факту необґрунтованості дій позивача, у зв`язку із зверненням до суду з даним позовом, судом першої інстанції не встановлено. Суд першої інстанції вказав, що жодних доказів, які б вказували на необґрунтованість дій позивача, відповідачем не надано, і тому відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 про розподіл судових витрат у даній справі.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно того, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 10.04.2024 року підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми статей: 133, 141, 142 ЦК України, і дана ухвала постановлена із порушенням норм процесуального права, оскільки у порушення вимог статті 376 ЦПК України, викладені в ухвалі суду висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до порушення прав відповідача, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 10.04.2024 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

За доводами апелянта, у даній справі позивач не довела неможливості вчинення нею відповідної процесуальної дії - подання до суду заяви про розгляд справи за її відсутності. Встановивши, що позивач, звернувшись до суду із позовом, створив відповідачу умови, які викликали необхідність укладення ним договору про надання правничої допомоги, витрачання власного часу та коштів, подання відзиву, заперечень, клопотань, листів, заяв, подальше залишення позову без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача свідчить, що позивач вийшла за межі дійсного змісту свого права, та вчинила необґрунтовані дії, чим порушила охоронюваний законодавством баланс між сторонами спору, який має на меті забезпечення збереження майнових прав та інтересів сторони, яки потерпає від фінансових збитків, при цьому, забезпечуючи право на стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача у передбачуваних законом випадках та у разі настання певних умов, суд першої інстанції зробив неправильний висновок про відсутність правових підстав для компенсації відповідачу судових витрат, понесених ним на оплату професійної правничої допомоги, згідно з частиною п`ятою статті 142 ЦПК України. Апелянт стверджує, що покладення судом першої інстанції на відповідача обов`язку доведення зловживання з боку позивача, враховуючи імперативні норми частини третьої статті 44 ЦПК України, та відсутності такого обов`язку у частині дев`ятій статті 141 ЦПК України, свідчить про порушення конституційних прав відповідача.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції від 10.04.2024 року, виходячи із наступного.

Право кожного громадянина на захист своїх прав у суді гарантовано статтею 55 Конституції України.

Згідно приписів ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.5 статті 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах, у разі залишення позову без розгляду, відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що відповідачем не доведено, які саме, як вважає відповідач, необґрунтовані дії позивача були нею здійснені в ході розгляду справи, та в чому вони були виражені. Зокрема, чи діяла позивач недобросовісно та пред`явила заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяла правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мала на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисними та який ступінь її вини, і якими доказами це підтверджується.

Згідно частини 9 статті 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи із правового аналізу зазначених норм Закону, обов`язковою умовою є зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Відповідно до частин 1-3 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи, має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивача, як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Згідно ухвали Городнянського районного суду Чернігівської області від 14.03.2024 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, судом першої інстанції залишено без розгляду, у зв`язку із повторною неявкою позивача та її представника в судове засідання.

При цьому, у обох випадках неявки сторони позивача в судове засідання суду першої інстанції, представником позивача були заздалегідь направлені суду клопотання про відкладення судового розгляду справи, у зв`язку із неможливістю представника позивача, із об`єктивних причин бути присутнім у судовому засіданні, і до вказаних клопотань представником позивача були долучені докази поважності її неможливості прибуття у судове засідання (а.с.42, 77,78). Вказані обставини свідчать про те, що сторона позивача, а саме, представник позивача - адвокат Якуба Г.О., мала наміри приймати участь у судових засіданнях, і не бажала, щоб дана справа була розглянута за відсутності сторони позивача.

ОСОБА_2 вважає необґрунтованими діями позивача, які були нею вчинені в ході розгляду справи, і які є правовою підставою для компенсації йому судових витрат, те, що позивач не довела неможливості вчинення нею відповідної процесуальної дії - подання до суду заяви про розгляд справи за її відсутності.

Проте, із матеріалів справи вбачається, що позивач не мала наміру подавати таку заяву до суду, оскільки вона скористалася наданим їй Законом правом приймати участь у розгляді даної справи через свого представника, і тому процесуальні дії позивача, спрямовані на захист її порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні позивачем свого конституційного права на судовий захист.

За даних обставин, оскільки будь-яких свідомих недобросовісних дій позивача, які свідчать про зловживання нею процесуальними правами, під час розгляду справи суд не встановив, не застосовував до позивача будь- яких заходів, у зв`язку із зловживанням нею правами, і позов ОСОБА_1 суд першої інстанції залишив без розгляду не з підстав необґрунтованих дій позивача, а у зв`язку із повторною неявкою позивача та її представника в судове засідання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності у позивача обов`язку відшкодувати понесені відповідачем в суді першої інстанції судові витрати на професійну правничу допомогу.

Враховуючи зазначене вище, висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про розподіл судових витрат у даній справі, відповідає нормам права, які регламентують вирішення вказаного питання, та узгоджуються із фактичними, документально підтвердженими обставинами даної справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , із вищенаведених підстав, обґрунтованості вказаного висновку оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 10.04.2024 року, не спростовують.

За даних обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Городнянського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2024 року, підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 15.07.2024 року.

Головуючий: Судді: