Справа № 212/9252/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2024 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Борис О.Н., за участю секретаря судового засідання Годунової В.Г., в порядку ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
У вересні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №6376500, за яким ТОВ «Авентус Україна» надало позивачу кредит у сумі 15 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку останнього, строком на 360 днів (до 12.02.2024 року). Відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити нараховані відсотки за користування ними. 27.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.11/23-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача в сумі 39 952,00 гривень, з яких: 15 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 24 952,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками. Крім того, 19.03.2023 відповідач не здійснив оплату процентів згідно платежу та не повернув тіло кредиту. 21.08.2023 відповідач здійснив частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 2 510,00 грн. Позивачем нараховано проценти за 70 календарних днів 27.11.2023-04.02.2024 в межах строку договору відповідно до наступного розрахунку: 15 000*1,99%=298,5грн *70 календарних днів = 20 895 грн. На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за у розмірі 60 847,00 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 15 000,00 грн., суми процентів за користування кредитом у розмірі 45 847,00 грн. А також просить стягнути з відповідача суму витрат зі сплати судового збору у розмірі 2 422,41 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
29 жовтня 2024 року на підставі ухвали суду розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою відповідача у справі. Крім того, було витребувано докази за клопотанням представника позивача.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до статті 247 частини 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6376500 (далі Договір). (а.с. 13-17)
Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит в сумі 15 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача на строк до 360 днів (до 12.02.2024 року). (п.п. 1.3., 1.4.).
Пунктом 1.5.1. передбачено, що за користування кредитними коштами сплачуються відсотки. Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. Договору. Знижена процентна ставка 0,398 % застосовується відповідно до умов, передбачених п. 1.5.2 Договору.
Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А8549».
Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав.
27.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.11/23-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу належне ТОВ «Авентус Україна» право грошової вимоги до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна», згідно з Реєстром боржників. (а.с. 33,34-43)
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №27.11/23-Ф від 27.11.2023 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 по кредитному договору №6376500 в загальній сумі 39 952,00 грн, з яких: 15 000,00 грн - заборгованість за кредитом, 24 952,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами. (а.с. 33)
Отже, ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право вимоги до відповідача ОСОБА_1 щодо належного виконання останнім всіх грошових та інших зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна» на підставі кредитного договору №6376500, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача, про що було повідомлено відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електрону адресу, зазначену останнім при укладенні кредитного договору. (а.с. 23)
Крім того, відповідач не здійснив погашення заборгованості та позивач в межах дії кредитного договору здійснив нарахування процентів за користування кредитом з розрахунку: 15 000*1,99%=298,5грн *70 календарних днів (за період з 27.11.2023-04.02.2024) = 20 895 грн.
Так згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За статтею 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514ЦПК України.
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Матеріалами справи встановлено, що 08.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №6376500 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано 15 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача на строк 360 днів, з терміном погашення 12.02.2024 року, зі сплатою відсотків 1,99% в день в межах строку кредитування. Договір про надання споживчого кредиту №6376500 підписано відповідачем електронним підписом шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору.
Відповідно до пункту 2.1 Кредитного договору №6376500 від 17.02.2023 року, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.
Відтак вказаний доказ з врахуванням пункту 2.1. кредитного договору є достатнім доказом виконання ТОВ «Авентус Україна» зобов`язання за договором щодо надання 15 000,00 грн кредиту.
Також позивачем наданий поденний розрахунок заборгованості (карта обліку) (а.с. 25-32), який узгоджується з умовами Кредитного договору і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості ОСОБА_1 за цим договором.
27.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №27.11/23-Ф, на підставі якого, право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №6376500 від 17.02.2023 року перейшло від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».
Матеріали справи не містять даних про те, що відповідач оспорював цей договір факторингу в частині переданої позивачу вимоги за кредитним договором №6376500 від 17.02.2023 року з підстав недійсності внаслідок невидачі кредиту чи припинення зобов`язання у зв`язку з повним виконанням тощо.
Отже, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» придбало право вимоги за цим кредитним договором до ОСОБА_1 на загальну суму 39 952,00 грн., що підтверджується витягом з реєстру боржників до Договору факторингу №27.11/23-Ф (а.с33).
Крім того, позивачем проведено нарахування процентів в межах дії Кредитного договору за період з 27.11.2023 по 04.02.2024 з розрахунку: 15 000*1,99%=298,5грн *70 календарних днів = 20 895 грн.
Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 60 847,00 грн підлягає задоволенню.
Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем в сумі 10 000, 00 грн.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,41 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 204, 207, 512, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 639, 1048, 1054, 1055, України, Закон України «Про електронну комерцію», ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості за кредитним договором №6376500 від 17.02.2023 року у загальному розмірі 60 847,00 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 15 000,00 грн., суми процентів за користування кредитом у розмірі 45 847,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн та витрати на сплачений судовий збір у розмірі 2 422,41 грн.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складений та підписаний 27 листопада 2024 року.
Суддя: О. Н. Борис