Справа № 367/3335/24
Провадження №2/367/3664/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

04 липня 2024 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі помічника судді Мартинюка Н.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області, про встановлення факту самостійного виховання та здійснення догляду за неповнолітньою дитиною батьком,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області, про встановлення факту самостійного виховання та здійснення догляду за неповнолітньою дитиною батьком.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку вже багато років самостійно виховує та здійснює за нею догляд. У неповнолітньої ОСОБА_4 є матір, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка вже дуже давно не бере участі у вихованні та догляді за дитиною, фактично відсутня у житті дитини. Ще з 2013 року матір не цікавилась життям дитини, а потім взагалі зникла з її життя. Неповнолітня донька залишилась повністю під опікою лише батька. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11.11.2020р. по справі N? 367/9437/19, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розірваний.

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з батьком. Спочатку донька з батьком проживали за адресою: АДРЕСА_1 , а потім, з початком активних бойових дій у м. Ірпінь, були змушені переселитись за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживають до цього часу. Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 28.07.2013р. N? 513 було визначене місця проживання неповнолітньої ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 . Також у провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває справа N? 367/2163/23, провадження N? 2/367/1362/2024 про визначення місця проживання дитини з батьком.

Зараз на території України тривають військові дії. Знаходження на території України з неповнолітньою дитиною є досить небезпечним. Оточуюче положення не дає можливості дитині нормально розвиватись, навчатись.

Для забезпечення нормального рівня безпеки, розвитку та навчання дитини батьку потрібно вивезти її за кордон. Без підтвердження факту того, що Позивач самостійно виховує та здійснює догляд за неповнолітньою донькою без будь-якої сторонньої допомоги та участі матері Позивач не матиме права перетину державного кордону України у період дії військового стану.

Більш того, без підтвердження цього факту Позивач може бути у будь-який час мобілізований, і фактично неповнолітня дитина залишиться одна, без батька, без матері чи будь-яких інших родичів, які можуть здійснювати за нею догляд та займатись її вихованням.

Така ситуація є вкрай небезпечною для подальшої долі неповнолітньої дитини.

Позивач посилається на положеннями абзацу 5 частини 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», згідно якого не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років. Згідно з положеннями п. 2-6 постанови КМУ N? 57 від 27.01.1995р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому і третьому частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також пункті 2-14 цих Правил.

Відповідно, у разі підтвердження факту того, що Позивач самостійно виховує та здійснює догляд за неповнолітньою донькою без будь-якої сторонньої допомоги та участі матері, Позивач зможе отримати право на відстрочку від призову під час мобілізації та матиме право на виїзд за кордон, внаслідок чого зможе забезпечити безпеку своєї неповнолітньої дитини, її належне виховання та навчання за кордоном.

З урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , самостійно виховує, утримує та здійснює догляд за неповнолітньою дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , без будь-якої сторонньої допомоги та участі матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Ухвалою суду від 11.04.2024 по справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 03.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляд по суті.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили його задовольнити. Позивач в судовому засідання пояснив, що матір давно самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, життям дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає.

В судовому засіданні відповідач в режимі відеозв`язку позовні вимоги визнала в повному обсязі. Також суду пояснила, що дійсно останні роки повністю вихованням і здійсненням догляду за спільною донькою займається її батько. Відповідач немає можливості взагалі брати участі у вихованні дитини та через військові дії змушена проживати окремо.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вислухавши думку сторони позивача та сторони відповідача та покази свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України).

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області по справі № 367/9437/19 від 11.11.2020 розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , зареєстрований 03.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис №169.

У шлюбі у сторін народилась донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Факт того, що ОСОБА_1 самостійно виховує та здійснює догляд за неповнолітньою донькою підтверджується наступними доказами:

1.Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 28.07.2013р. N? 513, яким було визначено місця проживання неповнолітньої ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 .

2.Актом депутата ОСОБА_6 від 05.02.2021р., яким підтверджується, що станом на момент видачі цього акту батько проживає без реєстрації на підставі довідки ВПО разом із дочкою;

3.Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 08.02.2021р., якою підтверджується, що станом на момент видачі цієї довідки батько фактично проживав разом із дочкою без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ;

4.Довідкою депутата ОСОБА_6 від 06.02.2023р., якою підтверджується, що станом на момент видачі цієї довідки батько фактично проживав разом із дочкою за адресою: АДРЕСА_1 ;

5.Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 03.01.2024р., складеним спеціалістом відділу Служби у справах дітей та сім?ї Бучанської міської ради Кучеренко А.Р., яким підтверджено, що за адресою: АДРЕСА_2 , проживає батько ОСОБА_1 разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_4 . Вони проживають без реєстрації ВПО, винаймають житло. Всі санітарні норми дотримані. Стосунки між батьком та донькою добропорядні. У цьому акті вказано, що на час перевірки дійсно підтверджено, що дитина проживає разом з батьком. Матері серед осіб, які проживають за адресою проживання дитини, не зазначено;

6.Відповіддю на адвокатський запит Бучанського ліцею N? 3 Бучанської міської ради Київської області від 04.01.2024р., в якому зазначено, що ОСОБА_4 дійсно навчалась в Бучанському ліцеї N? 3 з 30.08.2019р. по 03.10.2023р. та саме батько спілкувався з класним керівником з приводу навчання й відвідування ліцею його донькою, завжди оперативно реагував на всі питання, які виникали й вирішував їх. Матір зверталася лише в письмові формі за випискою оцінок і характеристикою доньки перед судовим процесом у 2023 році та особисто з класним керівником не зустрічалася. Директор особисто спілкувалась саме з батьком у присутності доньки з приводу відвідування нею навчальних занять;

7.Відповіддю на адвокатський запит КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» Ірпінської міської ради Київської області від 03.01.2024р., в якому зазначено, що ОСОБА_4 перебувала у лікарні на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 21.09.2022р. по 27.09.2022р., про що в Інформованій добровільній згоді пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення від 21.09.2022р., в згоді на операцію та знеболення від 21.09.2022р., які знаходяться в медичній документації, в графі підпис пацієнта міститься напис « ОСОБА_1 ».

Також в судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які суду показали, що усі питання у житті дитини вирішує її батько і що жодного разу вони матір поряд з дівчинкою не бачили.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Стаття 154 СК України закріплює перелік прав батьків по захисту дитини, а саме: батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, заявник просив суд встановити факт самостійного виховання ним дитини як батьком, перебування дитини на його утриманні. Мати дитини такі факти не заперечувала, їх підтвердила та просила суд також їх встановити.

Отже, слід дійти висновку, що заявник звернувся до суду з метою закріплення фактів, які ніким не оспорюються та не ставляться під сумнів.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заявник звернувся до суду з цією позовною заявою підставно, така позовна заява є належно обгрунтованою та обставини, викладені в ній, підтверджені достовірними доказами, а тому вимоги позову підлягають до задоволення в повному обсязі. При цьому, суд констатує, що питання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на які позивач посилається в позовній заяві як на підставу для звернення до суду з даним позовом, є компетенцією уповноваженого органу відповідно до положень спеціального Закону.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 141, 150, 154, 155 СК України, ст.206, 258, 263 ЦПК України, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області, про встановлення факту самостійного виховання та здійснення догляду за неповнолітньою дитиною батьком, - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , самостійно виховує, утримує та здійснює догляд за неповнолітньою дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , без будь-якої сторонньої допомоги та участі матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Л.В. Мерзлий