Справа № 236/5225/21
Провадження № 2/202/894/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Голєва А.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в підготовчому засіданні цивільну справу за позовом Селянського (фермерського) господарства "ЕЛЕНА" до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "СТАВКИ", державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом Селянського (фермерського) господарства "ЕЛЕНА" до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "СТАВКИ", державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У підготовчому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача Селянського (фермерського) господарства «Елена» у підготовчому судовому засіданні питання щодо закриття провадження у справі просив вирішити у відповідності до вимог законодаства.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова фірма «Ставки» надав заяву про розгляд справи без його участі.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_3 в судове засідання не з`являлась, причини неявки не повідомляла.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до таких висновків.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті: Україна, Донецька область, Краматорський район, м. Лиман, про що складено 15.02.2022 Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції актовий запис про смерть № 140.

Згідно інформаційної довідки № 76241166 зі Спадкового реєстру від 18.03.2024 спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась.

Згідно довідки, наданої Лиманською міською військовою адміністрацією Краматорського району Донецької області № 02-1-0682 від 10.07.2024, наданою на виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована тільки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Вирішення питань, пов`язаних із зупиненням і закриттям провадження у цивільних справах врегульовано Главою 8 Розділу ІІІ Цивільного процесуального кодексу України, якою не врегульовано дії суду в справах, які допускають правонаступництво при настанні смерті сторони, в разі неприйняття спадщини спадкоємцями, які можуть бути залучені до участі в справі як правонаступники.

Згідно з частиною 9 статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює побідні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до пункту 7 частини 1статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Отже, приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 померла, строк для прийняття спадщини після її смерті сплив, спадкова справа не заводилася та спадкоємці, які можуть бути залучені до участі у справі, не встановлені, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження в частині вимог до ОСОБА_2 на підставі п. 7 ч. 1 255 ЦПК України.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити за відповідними судовими процедурами. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Згідно із частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Велика Палата Верховного Суду послідовно зазначала, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства (постанови від 12 жовтня 2022 року у справі №183/4196/21 (провадження №14-36цс22), від 08 червня 2022 року у справі №362/643/21 (провадження №14-32цс22), від 23 листопада 2021 року у справі №641/5523/19 (провадження №14-178цс20) та інші).

Статтею 1 та частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено юрисдикцію та повноваження господарських судів, установлено порядок здійснення судочинства у господарських судах, а також регламентовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина друга статті 4 ГПК України).

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (наприклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Отже, ураховуючи суб`єктний склад учасників цього спору, предмет та підстави позову, суд вважає, що розгляд позовних вимог Селянського (фермерського) господарства "ЕЛЕНА" до товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "СТАВКИ", державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень віднесено до юрисдикції господарського судочинства, та провадження необхідно закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись п. 1,7 ч. 1 ст. 255, 259-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом Селянського (фермерського) господарства "ЕЛЕНА" до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "СТАВКИ", державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда