Провадження №: 2/336/3307/2024
РІШЕННЯ

іменем України

26 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу ЄУН 336/9307/24 (номер провадження 2/336/3307/24) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитину, -

за участі:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_3

встановив:

18 вересня 2024 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитину.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 114748,24 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що сторони у справі мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона та відповідач мешкають окремо, донька знаходиться на її утриманні.

Відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2023 року у справі № 336/12967/23 відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % відотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 грудня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Даний судовий наказ було подано на виконання до ВПВР УЗПВР у Запорізькій області. Аліменти на утримання доньки відповідач не сплачував, у зв`язку з чим за період з грудня до серпня 2024 року утворилась заборгованість на суму 114748,24 грн.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В.

23 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитину залишено без руху та надано п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

25 вересня 2024 року до суду від позивача надійшла заява на усунення недоліків. Недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення.

21 жовтня 2024 року представник відповідача адвокат Козарик Н.А. подала заяву про вступ у справу як представника. Документ сформований в системі «Електронний суд» 21 жовтня 2024 року.

24 жовтня 2024 року представник відповідача ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується відповідною заявою, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідач позовну заяву з додатками не отримував до суду повернувся конверт з позначкою, відповідно до довідки ф. 20, за закінченням терміну зберігання.

18 листопада 2024 року представник відповідача через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, з доказами направлення іншій стороні, клопотання про поновлення процесуального строку з докази, які підтверджують поважні причини несвоєчасного подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ухвали суду від 19 листопада 2024 року поновлено представнику відповідача адвокату Козарик Надії Анатоліївни процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитину. Суд визнав поважними причини на які вказав представник відповідача.

Інших заяв по суті від сторін по даній справі не надходило.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засідання підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача, адвокат Козарик Н.А., заперечувала проти позовних вимог, пояснила, що відповідач взагалі не обізнаний про таке судове рішення. Суд не надсилав відповідачу ні судовий наказ, ні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з доданими документами. Відповідач про наявність судового наказу дізнався лише після відкриття провадження в даній цивільній справі. Посилання позивача на судовий наказ Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2023 року у справі № 336/12967/23 не відповідають дійсності, оскільки 11 грудня 2023 року суд не ухвалював такого судового рішення. З відомостей розміщених на сайті «Судова влада України» слідує, що 11 грудня 2023 року - дата надходження заяви про видачу судового наказу, цього ж дня заведено цивільну справу ЄУН № 336/12967/23 та визначено склад суду. На сайті відсутні відомості щодо результату розгляду даної цивільної справи. В Єдиному державному реєстрі судових рішень також відсутні відомості щодо ухваленого судового рішення у справі № 336/12967/23 ( провадження № 2-н/336/9/2024). За наведених обставин відсутня вина відповідача у несплаті аліментів, оскільки про наявність такого судового рішення він не обізнаний. Крім того, за домовленістю з позивачем відповідач 22 грудня 2023 року перерахував позивачу на утримання дитини 112000,00 грн., що підтверджується квитанцією та нотаріально засвідченими поясненнями ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Запоріжжі, Запорізької області, народилась ОСОБА_4 , про що Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис № 264 від 20 липня 2023 року та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 21 липня 2023 року. Батьками дитини вказані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 25 липня 2023 по теперішній час, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру.

З наведених документів слідує, що позивач проживає разом з дитиною за однією адресою.

З матеріалів цивільної справи ЄУН 336/12967/23 слідує, що ОСОБА_1 11 грудня 2023 року звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини. Цього ж дня заведено цивільну справу ЄУН № 336/12967/23 та визначено склад суду.

02 вересня 2024 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ, за яким стягнуто з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 11 грудня 2023 року в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у сумі 268,40 грн.

Відповідно до положень статті 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

В статті 168 ЦПК України визначені вимоги до судового наказу.

У судовому наказі зазначаються: 1) дата видачі наказу; 2) найменування суду, прізвище та ініціали судді, який видав судовий наказ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стягувача та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків стягувача та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, а також інші дані, якщо вони відомі суду, які ідентифікують стягувача та боржника; 4) посилання на закон, на підставі якого підлягають задоволенню заявлені вимоги; 5) сума грошових коштів, які підлягають стягненню; 6) сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника; 7) повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті; 8) відомості про порядок та строки подання заяви про скасування судового наказу; 9) дата набрання судовим наказом законної сили; 10) строк пред`явлення судового наказу до виконання; 11) дата видачі судового наказу стягувачу.

Зазначені у пунктах 9 - 11 частини першої цієї статті відомості вносяться до судового наказу у день його видачі стягувачу для пред`явлення до виконання.

Судовий наказ складається і підписується суддею у двох примірниках, один з яких залишається у суді, а другий видається під розписку або надсилається стягувачу до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного після набрання ним законної сили.

Відповідно до судового наказу, який міститься в матеріалах справи його видано 02 вересня 2024 року і в цей день його видано стягувачу, про що міститься відповідна відмітка.

Посилання позивача на судовий наказ Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2023 року у справі № 336/12967/23 не відповідають дійсності, оскільки 11 грудня 2023 року суд не видавав судовий наказ.

05 вересня 2024 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Біланом Д.Г. відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 336/12967/23 виданого 02 вересня 2024 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя щодо стягнення аліментів на утримання дитини, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13 вересня 2024 року за № 88193-2-261, який здійснено державним виконавцем, заборгованість зі сплати аліментів, за період з 11 грудня 2023 року до 31 серпня 2024 року, складає 114748,24 грн.

Відповідно до стаття 169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного.

Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Копія (текст) судового наказу, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, разом з додатками надсилаються фізичній особі - боржнику на адресу, зазначену в документах, передбачених частиною шостою статті 165 цього Кодексу, а боржнику - юридичній особі чи фізичній особі - підприємцю - за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 6 статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до частини 1, 7, 8 статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

З матеріалів цивільної справи ЄУН 336/12967/23 слідує, що 11 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

12 грудня 2023 року зроблено запит до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради щодо місця проживання боржника ОСОБА_2 .

02 вересня 2024 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ, за яким стягнуто з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 11 грудня 2023 року в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В цей день судовий наказ видано стягувачу, про що міститься відповідна відмітка.

Розгляд заяви про видачу судового наказу проводився без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Суд не надсилав боржникові копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

З відомостей розміщених на сайті «Судова влада України», станом на 26 листопада 2024 року, слідує, що 11 грудня 2023 року - дата надходження заяви про видачу судового наказу, цього ж дня заведено цивільну справу ЄУН № 336/12967/23 та визначено склад суду. На сайті відсутні відомості щодо результату розгляду даної цивільної справи.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень також відсутні відомості щодо ухваленого судового рішення у справі № 336/12967/23 ( провадження № 2-н/336/9/2024).

Відповідно до автоматизованої системи документообігу, 11 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

В системі міститься судовий наказ виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 02 вересня 2024 року, у справі № 336/12967/23, однак вказаний документ не переведений в оригінал, і не підписаний електронним підписом судді.

З відомостей автоматизованої системи документообігу слідує, що суд не надсилав боржникові копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

За наведених обставин відсутня вина відповідача у несплаті аліментів на утримання дитини, оскільки про наявність такого судового рішення ОСОБА_2 не обізнаний.

Крім того, за домовленістю з позивачем відповідач 22 грудня 2023 року о 16-25 год. перерахував позивачу на утримання дитини 112000,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина 5 статті 183 СК України).

Цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України в редакції, чинній на момент вирішення спору, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Сімейним кодексом України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність вини в несплаті (не повній сплаті) аліментів.

Як встановлено в судовому засідання, 11 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, цього ж дня заведено цивільну справу ЄУН № 336/12967/23 та визначено склад суду.

Розгляд заяви про видачу судового наказу проводився без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Суд не надсилав боржникові копію судового наказу, копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

В системі міститься судовий наказ виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 02 вересня 2024 року, у справі № 336/12967/23, однак вказаний документ не переведений в оригінал, і не підписаний електронним підписом судді.

На сайті «Судова влада України» відсутні відомості щодо результату розгляду даної цивільної справи.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень також відсутні відомості щодо ухваленого судового рішення у справі № 336/12967/23 ( провадження № 2-н/336/9/2024).

За наведених обставин відсутня вина відповідача у несплаті аліментів на утримання дитини, оскільки про наявність такого судового рішення ОСОБА_2 не обізнаний.

Заборгованість зі сплати аліментів, за період з 11 грудня 2023 року до 31 серпня 2024 року, складає 114748,24 грн., однак така заборгованість утворилася з незалежних від відповідача причин. На платника аліментів не можна покладати відповідальність у виді стягнення неустойки (пені), оскільки відсутня вина ОСОБА_2 у несплаті аліментів на утримання дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у цивільній справі № 661/905/19 неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Для застосування до платника аліментів відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважав за необхідне уточнити висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом в постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 697/1575/21 (провадження № 61-8318св22).

За встановлених судом обставин, вина відповідача у несплаті аліментів на утримання дитини відсутня, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитину, не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Отже, згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.

Оскільки ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судовий збір покладається на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 7, 11, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 278-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитину відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 .

Дата складання повного судового рішення 26 листопада 2024 року.

Суддя: