ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 671/2434/23

Провадження № 22-ц/4820/1422/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Демчук В. М.,

з участю: позивачки ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2024 року (суддя Подіновська Г. В., повне судове рішення складено 16.05.2024) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Волочиської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що вона та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області 30.08.2021 шлюб між сторонами розірвано. З часу фактичного припинення шлюбних відносин з 2021 року дитина перебуває на її утриманні та повному забезпеченні. Відповідач коштів чи іншої допомоги на утримання доньки не надає. 11.04.2023 вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 . Вони мають можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою займаються її вихованням. Донька ставиться до ОСОБА_6 як до рідного батька. Батько дитини не лише не допомагає матеріально, але й ухиляється від обов`язку по її вихованню, хоча має реальну можливість займатися вихованням, не забезпечує гармонійний розвиток доньки, не займається її лікуванням, не здійснює оздоровлення, не цікавиться життям дитини, не відвідує за місцем проживання, у виховних закладах. Відповідач жодного разу не був на батьківських зборах, з вихователями та іншими працівниками дошкільного закладу не спілкувався, не цікавився життям і навчальними досягненнями доньки. Вважає, що ОСОБА_4 навмисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Тому позивачка просила позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2024 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність рішення суду. Вважає, що матеріалами справи підтверджується факт свідомого невиконання відповідачем батьківського обов`язку щодо матеріального забезпечення та виховання дитини. За умови відсутності банківських реквізитів для сплати аліментів ОСОБА_4 не позбавлений був можливості відкрити банківський рахунок на ім`я доньки та сплачувати аліменти. Суд першої інстанції залишив поза увагою докази щодо втрати батьком інтересу до доньки, зокрема характеристики ФОП ОСОБА_7 , практичного психолога, хореографічного педагога. Відповідач не надав доказів наявності у нього бажання спілкуватися з дитиною та змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків.

ОСОБА_4 у відзиві просить залишити апеляційну скаргу без задоволення з огляду на безпідставність її доводів. Зазначає, що він не ухилявся від сплати аліментів, позивачка відмовилась від їх отримання у відділі ДВС. ОСОБА_1 не сприяє у спілкуванні з дитиною. З 2022 року він працює водієм-далекобійником, постійно перебуває у закордонних відрядженнях. Позивачка створює конфліктні ситуації, забороняє його матері передавати подарунки для доньки. Бажає брати участь активну участь у вихованні дитини, підтримувати родинні відносини.

У засіданні апеляційного суду позивачка і її представник апеляційну скаргу підтримали. Представник відповідача апеляційну скаргу не визнала.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 серпня 2021 року шлюб між сторонами розірвано.

Дитина проживає з матір`ю.

17 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Волочиського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з приводу припинення примусового стягнення аліментів з боржника ОСОБА_4 та видачу виконавчого листа на руки.

20 квітня 2023 року головний державний виконавець Волочиського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Козлова В. М. винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до характеристики ФОП ОСОБА_7 ОСОБА_5 відвідує розвиваючі заняття у «Sport Time» з 2022 року. Мати ОСОБА_1 бере активну участь у житті класу, цікавиться життям дитини, батько ОСОБА_4 не приймає участі у розвитку дитини та жодного разу не приводив її на заняття.

Зі змісту психолого-педадогічної характеристики дитини-дошкільника ОСОБА_5 від 18.10.2023 встановлено, що ОСОБА_15 росте у повній сім`ї, батьком фактично сприймає ОСОБА_6 , рідного батька не знає, родина благополучна, дитині приділяють належну увагу та час обоє батьків.

Згідно з характеристикою ОСОБА_8 на дитину ОСОБА_5 остання відвідує хореографічний колектив «Перлина» з 2022 року. Мати ОСОБА_1 регулярно відвідує танці, цікавиться та контролює досягнення дитини. Батько ОСОБА_4 не приймає участі у розвитку дитини та жодного разу не приводив її на заняття.

Відповідно до довідки-характеристики КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Війтовецької селищної ради» № 145 від 18 жовтня 2023 року дитина ОСОБА_5 в супроводі матері ОСОБА_1 регулярно відвідує лікаря-педіатра. Батько дитини ОСОБА_4 жодного разу дитину до лікаря не супроводжував, станом її здоров`я не цікавився.

З характеристики Волочиського закладу дошкільної освіти ЦРД «Калинка» Волочиської міської ради Хмельницького району Хмельницької області на дитину ОСОБА_5 вбачається, що дитина відвідує заклад з 2021 року, мати приділяє належну увагу вихованню дитини, батько не цікавиться життям та розвитком дитини (жодного разу не забирав та не відвідував освітні заходи, які проводились в закладі дошкільної освіти).

За змістом розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного Волочиським відділом ДВС Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до виконавчого листа № 671/280/21 від 26 квітня 2021 року, виданого Волочиським районним судом, про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.02.2021 і до досягнення дитиною повноліття, встановлено відсутність заборгованості станом на 20.04.2023.

Згідно з характеристикою ПП ОСОБА_10 від 16 листопада 2023 року ОСОБА_4 прийнятий на роботу водієм-далекобійником 05 вересня 2022 року. За час роботи будь-яких аварій та порушень Правил дорожнього руху не вчиняв, відповідально та якісно підходив до справи та виконував свої обов`язки, стягнень не отримував, користується повагою.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків підтвердили у суді першої інстанції свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 надали покази про наявність неприязних відносин між сторонами та бажання батька спілкуватися з донькою і піклуватися про неї.

Волочиська міська рада, як орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини, з огляду на те, що батько участі у вихованні доньки не приймає, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться як зростає його дитина, її станом здоров`я, вихованням та проживанням, не телефонує дитині, не виявляє бажання спілкуватись, не забезпечує дитину необхідним харчуванням та медичним доглядом, надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_4 відносно дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Відповідач не ухилявся від сплати аліментів, не втратив інтерес до дитини, бажає спілкуватися з донькою та піклуватися про неї. Позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав не відповідає інтересам дитини.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких підстав.

Статтею 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини, (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом частини 1 статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини 1 статті 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 150 СК України встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Позбавлення батьківських прав тягне за собою правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Отже, ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки, змінити її в кращу сторону не бажає, нехтуючи при цьому найкращими інтересами дитини, внаслідок чого її фізичний, психічний і моральний розвиток піддаються небезпеці.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що відповідач свої обов`язки по вихованню дочки ОСОБА_5 виконував недостатньо, однак він не ухилявся від сплати аліментів (від отримання аліментів відмовилася позивачка), не втратив інтерес до дитини, бажає спілкуватися з донькою та піклуватися про неї, а тому вважав недоцільним позбавляти ОСОБА_4 батьківських прав.

За встановлених у справі обставин суд правильно вважав, що позбавлення відповідача батьківських прав не відповідатиме інтересам дитини.

При вирішенні спору суд відповідно до вимог частини 6 статті 19 СК України не погодився з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 , оскільки він ґрунтується лише на поясненнях позивачки, не враховані усі обставини справи, висновок не містить відомостей про наявність виключних обставин, підтверджених відповідними належними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновок органу опіки та піклування не відповідає інтересам малолітньої дитини.

У зв`язку з наведеним вище не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на неналежну оцінку доказів не ґрунтується на законі.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивачки з висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи.

Рішення суду ухвалено з урахуванням якнайкращого забезпечення інтересів дитини, відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 липня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта