Справа № 509/4597/24
25 листопада 2024 року смт Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Панасенка Є.М.,
за участю секретаря судового засідання Степановї Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 509/4597/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування суми франшизи
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 3200 грн. суму франшизи згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також судові витрати покласти також на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.01.2024 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю двох автомобілів, які отримали механічні пошкодження. 21.03.2024 року постановою Малиновського районного суду міста Одеси водія ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована і франшиза складає 3200 грн. то просив позов суд стягнути вказану суму із відповідача, та покласти на нього витрати по сплаті судового збору та понесених витрат на правничу допомогу.
Ухвалою Овідіопольського районного суду від 13.08.2024 року справу прийнято до провадження та в порядку ст.ст. 274, 279 ЦПК України призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов під тримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав.
Суд не вбачає передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, та враховуючи тривале знаходження справи у провадженні, з огляду на розумність строків розгляду справ, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, що повністю узгоджується з приписами статті 223 ЦПК України.
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У відповідності дост.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Цим судом та постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 21.03.2024 року по справі № 521/1472/24 встановлено, що 17 січня 2024 року приблизно о 08 год. 25 хв. у м. Одесі, пр-т Адміральський, 2, водій ОСОБА_2 керував т/з Man (вантажний сміттєвоз) д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Еко Лідер» не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного бокового інтервалу, та скоїв зіткнення з т/з Renault Kangoo, д.н.з, НОМЕР_2 який рухався у крайній правій смузі у попутному напрямку.Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_2 порушив п.п. 13.1 ПДР «Правил дорожнього руху України».
За вказане правопорушення відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП з накладенням штрафу.
Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно полісу № ЕР/217176208 і розмір франшизи склав 3200 грн.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна.
При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ).
Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів .
Статтею 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 5 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Статтею 9 Закону України Про страхування визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі ст. 12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
Відповідно до ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У відповідності до п.12.1. ст.12 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи.
Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи суд виходить з того, що у відповідності до п.36.6 ст.36 Закону, саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
При наявності вини у заподіянні майнової шкоди у ДТП стороні позивача, з відповідача підлягає стягненню розмір франшизи у сумі 3200 грн.
Також на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати щодо сплати судового збору у сумі 1211,20 грн.
Крім того, професійну правову допомогу відповідачу у зв`язку із розглядом даної справи надає адвокат Сорока Михайло Миколайович адвокатського бюро «Михайла Сороки» згідно з укладеним між ними Договором № 46/24 про надання правової допомоги від 13.05.2024 р.
13.05.2024 р. між відповідачем та адвокатським бюро «Михайла Сороки» укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 46/24 про надання правової допомоги від 13.05.2024 р., згідно з якою сторони погодили, що адвокатське об`єднання представляє інтереси відповідача в справі щодо відшкодування розміру франшизи, та встановили що вартість 1 години роботи адвоката буде складати 1000 грн.
Згідно розрахунку № 1 вартість послуг в рамках даної справи склала 3000 грн.
За положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Згідно практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, визначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. А у рішенні Європейського суду у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У частині обґрунтованості понесених відповідачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою, у заявленому розмірі, суд також враховує положення ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Водночас у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У цій частині суд звертає увагу, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу можливе виключно за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам за відповідним клопотанням іншої сторони.
Суд зазначає, що від відповідача не надходило відповідних клопотань або заперечень щодо зменшення розміру витрат відповідача на правничу допомогу, або інших заперечень.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.
Крім того, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 15.06.2021 року у справі № 159/5837/19, за змістом якого витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України)». Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18.
Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи.
Отже, вивчивши наявні у матеріалах справи докази понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, аналізуючи розмір заявлених витрат на оплату послуг адвоката на предмет співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, суд доходить висновку про доцільність стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.
Керуючись ст.ст.4-13,76-89,258-273,280-289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суму франшизи у розмірі 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, строк на подання заяви про його перегляд може бути поновлено, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити рішення суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Головуючий: Є. М. Панасенко