ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/675/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шаповалової К.В.

за участі: секретаря судового засідання Давидюк В.О.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м.Київ, вул. О. Кошиця, 5а у у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва в порядку окремого провадження надійшла заява ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги заяви обгрунтовує наступним. Заявник, як особа, яка на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, звернувся до комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про оформлення довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. До заяви ним додано належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 у оформленні довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відмовлено, про що видано повідомлення від 23 липня 2024 року за вих. № 2704. Причинами відмови зазначено: не повний пакет документів згідно додатку № 5 порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року. У відповідності до абзацу 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Заявник є батьком трьох дітей, які перебувають на його утриманні, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Із матір`ю двох старших дітей - ОСОБА_3 заявник перебував у шлюбі з 15 липня 2006 року. Шлюб було розірвано відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року. 02 липня 2024 року між заявником та ОСОБА_3 було укладено договір про сплату аліментів на дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамерською-Небелицею А.Б., зареєстровано в реєстрі за № 256. Таким чином, підтверджується факт утримання заявником дітей: ОСОБА_4 р.н. та ОСОБА_5 , з матір`ю якої шлюб розірвано, а також факт того, що заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Окрім того, заяник перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , подружжя має спільного сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Таким чином, заявником до ІНФОРМАЦІЯ_7 надано усі необхідні документи, що підтверджують батьківство заявника відносно трьох неповнолітніх дітей та їх утримання, а також відсутність заборгованості зі сплати аліментів. Оскільки неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають зі своєю матір`ю - ОСОБА_3 , то для оформлення довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації заявнику необхідно надати до ТЦК та СП рішення суду про встановлення факту перебування дітей на його утриманні. З огляду на викладене, заявник просить суд встановити факт того, що його неповнолітні діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають на його утриманні.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/16610/24 між суддями від 28 серпня 2024 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. Фактично справу було передано судді 3 вересня 2024 року.

Згідно інформації з Єдиного державного демографічного реєстру від 9 вересня 2024 року заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 10 вересня 2024 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 15 жовтня 2024 року на 14:30 год.

Судове засідання призначене на 15 жовтня 2024 року було відкладено на 11 листопада 2024 року на 10:00 год у зв`язку із неявкою учасників справи.

У судове засідання призначене на 11 листопада 2024 року з`явився заявник, вимоги заяви підтримав, просив задовольнити, від заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Повістка адресована заінтересованій особі ОСОБА_3 , повернулася до суду без вручення адресату.

Суд, заслухавши пояснення заявника та дослідивши наявні у справі докази, встановив такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про народження, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1569 серії НОМЕР_1 , батьками дитини є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_9 народився ОСОБА_5 , про що свідчить копія свідоцтва про народження, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 781 серії НОМЕР_2 , батьками дитини є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно копії рішення Дарницького районного суду м. Києва № 753/6020/20 від 16 липня 2020 року, 16 липня 2020 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який був укладений 15 липня 2006 року Байбузівською сільською радою Черкаського району Черкаської області, актовий запис №4.

02 липня 2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про сплату аліментів на дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамерською-Небелицею А.Б., який зареєстровано в реєстрі за № 259.

Матеріали справи також містить докази перерахування ОСОБА_2 коштів на утримання дітей на рахунок ОСОБА_3 .

У цій справі, заявник просить встановити факт утримання дітей до 18 років та заявлені вимоги пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного правового статусу - батька, на утриманні якого перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122, 125 цього кодексу.

Статтею 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь

у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Зазначена норма свідчить про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один з батьків проживає окремо від дитини, на підставі цього договору він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки, що очевидно полягає у вчиненні визначених договором певних дій, необхідних для виховання дитини, а не у повній відмові від них.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання

або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини

є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164

СК України).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У цій справі заявник просить встановити факт перебування у нього на утриманні двох малолітніх дітей від першого шлюбу, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для матері дітей, потребує дослідження й врахування інтересів дітей.

З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків утримання дитини, то зазначене питання не може з`ясовуватись безвідносно до дій другого з батьків та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини за загальним правилом у позовному провадженні.

Тому в цій справі наявний спір про право, зокрема спір щодо участі одного з батьків у матеріальному забезпеченні (утриманні) дітей та/або ухилення від участі у матеріальному забезпеченні/утриманні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування (частини четверта, п`ята статті 19 СК України).

Такий факт не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2024 року у справі № 613/1674/23.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За таких обставин факт перебування на утриманні ОСОБА_2 неповнолітніх дітей не може бути встановлений за правилами окремого провадження, у зв`язку із чим заяву ОСОБА_2 слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями, 19, 260, 315, 352 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2024 року.

Суддя К.В. Шаповалова