ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1984/24
Провадження №2-о/477/102/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Сеніній В.О.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

у судовому засіданні у цивільній справі у порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення бойових дій,

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , подана його представником ОСОБА_2 , про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення бойових дій, у якій заявник просить встановити юридичний факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Пересадівка Миколаївського (Жовтневого) району Миколаївської області, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконуючи обов`язок із захисту Батьківщини в селі Григорівка Бахмутського району Донецької області.

В обґрунтування заявленої вимоги заявник зазначив, що ОСОБА_3 проходив військову службу за мобілізацією.

Відповідно до матеріалів службового розслідування, ОСОБА_3 13 травня 2024 року близько 05.12 год. під час штурмових дій противника в районі населеного пункту Григорівка Бахмутського району Донецької області зник безвісти за особливих обставин. Пошукові дії були неможливими у зв`язку зі щільним мінометним вогнем з боку військ держави агресора.

З письмових пояснень побратимів ОСОБА_3 , які перебували на сусідньому опорному пункті, встановлено, що 13 травня 2024 року ОСОБА_3 перебував на позиції, по якій вівся інтенсивний обстріл. Перемістившись на позиції, де перебував ОСОБА_3 вони стали свідками того, що він вже не подавав ознак життя. Евакуація була неможлива у зв`язку з інтенсивним обстрілом противником позицій.

Командиром військової частини на підставі їх свідчень складено акт про настання смерті ОСОБА_3 .

Встановлення факту смерті ОСОБА_3 , який є неповнорідним братом заявника, є необхідним для отримання свідоцтва про смерть та подальшого використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах.

Ухвалою від 31 липня 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

У судовому засіданні 12 листопада 2024 року заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Качан Р.Ю. заяву підтримали та просили її задовольнити.

Від заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення заяви заінтересована особа не заперечувала.

Заінтересована особа Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) свого представника до суду не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки представника не повідомив, заяв про розгляд справи за відсутності представника не надходило.

Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Також, відповідно до п.9 ч.1 ст. 315 ЦПК України, судом може бути встановлено факт смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Згідно з ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 49 ЦК України, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Як встановлено судом, заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є неповнорідним братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження, де матір`ю зазначено ОСОБА_4 (а.с.25,27).

Зміна прізвища матері з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Пересадівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області від 28 серпня 1976 року (а.с.26).

14 червня 2023 року ОСОБА_3 наказом №168 командира військової частини НОМЕР_2 призначений на посаду стрільця - помічника гранатометника та зарахований до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення (а.с.14).

13 травня 2024 року наказом №1407 командира військової частини НОМЕР_2 за фактом можливого зникнення безвісти стрільця - помічника гранатометника солдата ОСОБА_3 призначене службове розслідування (а.с.16).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №136 від 14 травня 2024 року солдата ОСОБА_3 знято з усіх видів забезпечення як такого, що вважається зниклим безвісти (а.с.13).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №1566 від 16 червня 2024 року про результати службового розслідування, було встановлено, що близько 05.12 год. 13 травня 2024 року під час штурму противником позиції в районі населеного пункту Григорівка Донецької області зник безвісти за особливих обставин солдат ОСОБА_3 , стрілець-помічник гранатометника, який згідно бойового розпорядження від 01 травня 2024 року №1971 (дск) приймав участь у оборонних заходах на ділянці відповідальності свого бойового підрозділу. Пошукові дії були неможливими у зв`язку зі щільним мінометним вогнем з боку військ держави агресора та захоплення позиції противником.

В ході службового розслідування були відібрані пояснення від військовослужбовців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які пояснили, що вони 13 травня 2024 року близько 08.39 год., перебуваючи на ВОП «Шахта 2» під щільним мінометним вогнем противника змушені були відійти на ВПО «Шахта 3», де побачили стрільця-помічника гранатометника ОСОБА_3 та його побратима ОСОБА_9 , які вже не подавали ознак життя. Евакуація була неможлива через інтенсивний ворожий обстріл позиції.

Командиром військової частини НОМЕР_2 за свідченнями військовослужбовців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складено акт про настання смерті від 01 червня 2024 року.

За результатами службового розслідування запропоновано вважати зникнення безвісти за особливих обставин стрільця помічника гранатометника військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_3 таким, що настало 13 травня 2024 року в районі населеного пункту Григорівка Донецької області при здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області, пов`язане із захистом Батьківщини під час воєнного стану.

Дана обставина позбавляє можливості отримати документи та зареєструвати факт смерті померлої особи у встановленому законом порядку. Судово-медична експертиза смерті ОСОБА_3 з цих же причин не проводилась. Станом на момент подання заяви тіло ОСОБА_3 знаходиться на місці загибелі, а евакуація є неможливою.

У зв`язку із відсутністю документів, які є підставою для державної реєстрації смерті, реєстрація смерті ОСОБА_3 є неможливою.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України.

Відповідно до вимог Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 1 Об/о), затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 № 545, лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пп.2.2 п.2).

При цьому забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті. Патологоанатом, як правило, видає лікарське свідоцтво про смерть на підставі розтину трупів (пп.2.4 п.2).

Для заявника встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті його брата ОСОБА_3 є необхідним для отримання свідоцтва про смерть та подальшого використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» село Григорівка Бахмутського району Донецької області відноситься до територій, де ведуться активні бойові дії.

Таким чином, доступу до належного оформлення факту смерті та до тіла загиблого ОСОБА_3 у його брата ОСОБА_1 немає, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті.

У зв`язку із відсутністю свідоцтва про смерть брата заявник не має можливості скористатись своїми цивільними правами, зокрема правом спадкування.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, де ведуться бойові дії, документів, що підтверджують факт смерті за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з об`єктивних причин.

У відповідності до правового висновку викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 в справі №490/6057/19-ц - встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання загиблим статусу жертви міжнародного збройного конфлікту з подальшим отриманням членами сім`ї загиблого допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення членів сім`ї загиблого до міжнародних судів із відповідними вимогами.

Аналізуючи вищевикладене, зокрема, те, що заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть брата, з метою захисту його законних прав та інтересів, суд вважає за необхідне в силу ст.ст.315-319ЦПК України задовольнити заявлені вимоги.

На підставі викладеного, ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", ст. 49 Цивільного кодексу України, керуючись ст. 10,12,259,264,265,268,293,315,317, 319 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Пересадівка Миколаївського (Жовтневого) району Миколаївської області, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконуючи обов`язок із захисту Батьківщини в селі Григорівка Бахмутського району Донецької області у віці 44 (сорок чотири) роки.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до орану державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М.Семенова