ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 679/1583/23

Провадження № 22-ц/4820/1275/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк» на заочне рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06 травня 2024 року (суддя Томілін О. М.) у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року АТ «Таскомбанк», звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 28.07.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № , право вимоги за яким відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і АТ «Таскомбанк» від 01.09.2021 № 01/09/21 перейшло до АТ «Таскомбанк». Відповідачка умови кредитного договору не виконувала, у зв`язку з чим станом на 02.11.2023 утворилась заборгованість у розмірі 145290,43 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 103950 грн, заборгованості за річними процентами - 12,95 грн, заборгованості за щомісячними процентами - 41327,48 грн.

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь.

Заочним рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06 травня 2024 року в позові відмовлено.

АТ «Таскомбанк», не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність рішення суду. Суд не взяв до уваги те, що відповідно до договору про відступлення права вимоги від 01.09.2021 № 01/09/21 та реєстру прав вимоги від 29.07.2022 до АТ «Таскомбанк» перейшло право вимоги до боржниці ОСОБА_1 за кредитним договором № від 28.07.2022. Згідно з пунктом 2.2. договору про відступлення прав вимоги сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору. Вважає, що позивач є належним кредитором та в обґрунтування позовних вимог надав докази - платіжну інструкцію про перерахування кредитних коштів, розрахунок заборгованості, виписки по рахунку, реєстр прав вимог до договору про відступлення права вимоги із зазначенням суми заборгованості.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що 28.07.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 679595364, згідно з умовами якого відповідачці надано кредит у сумі 103950 грн строком на 60 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% річних та щомісячних процентів в розмірі 2,49% (а. с. 11-15).

У цей же день 28.07.2022 відповідачка підписала паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФК» № 5905364 (а. с. 16, 17).

Вказані документи підписані ОСОБА_1 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

01.09.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» був укладений договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, відповідно до пункту 2.1. якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.

У пункті 2.2. цього договору сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору (а. с. 29-32).

На підтвердження відступлення права вимоги за кредитним договором № від 28.07.2022 надано Реєстр прав вимоги за 29.07.2022 до Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 (а. с. 36).

За розрахунком позивача заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 02.11.2023 складає 145290,43 грн, з яких: 103950 грн - сума заборгованості за кредитом; 12,95 грн - сума заборгованості за річними процентами; 41327,48 грн - сума заборгованості за щомісячними процентами (а. с. 41).

Наведені обставини підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що на час укладення договору відступлення права вимоги від 01.09.2021 боргові зобов`язання за кредитним договором № від 28.07.2022 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Положеннями статті 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, серед яких передбачено передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 ЦК України).

За змістом зазначених норм права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача.

Особа не може відступити право вимоги, яке їй не належить. За загальним правилом пункту 1 частини 1 статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі

заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, який апеляційний суд враховує на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин.

Звертаючись до суду з позовом, АТ «Таскомбанк» вважає себе кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором № від 28.07.2022, укладеним боржницею з ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», право вимоги за яким перейшло до позивача за договором відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021.

01.09.2021 між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір відступлення прав вимоги № 01/09/21, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, передало АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Отже, на час укладення договору відступлення права вимоги від 01.09.2021 боргові зобов`язання за кредитним договором № від 28.07.2022 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору.

Обумовлений сторонами у пункті 3.4. договору про відступлення прав вимоги строк, з якого право вимоги переходить до нового кредитора (з моменту підписання сторонами Реєстру прав вимог), не дає підстав для висновку про перехід до нового кредитора права вимоги за тими кредитними договорами, які будуть укладені з первісним кредитором після набрання чинності договором про відступлення прав вимоги.

Доводи апеляційної скарги про набуття права вимоги до відповідачки відповідно умов договору № 01/09/21 від 01.09.2021, якими сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги, апеляційний суд відхиляє, оскільки положень, якими б було передбачено можливість передання первісним кредитором права вимоги до позичальників новому кредитору за зобов`язаннями, які виникнуть в майбутньому, вказаний договір не містить.

Пунктом 1.4. договору про відступлення прав вимоги передбачено, що термін заборгованість має таке значення: «невиконані позичальником грошові зобов`язання перед Первісним кредитором в частині залишку суми заборгованості відповідно до умов Кредитного договору станом на дату відступлення прав вимоги Новому кредитору згідно з графіком, зазначеним у п. 3.1.2 цього Договору».

За змістом договору про відступлення прав вимоги термін право вимоги має таке значення: «права грошової вимоги (боргових зобов`язань) за фінансовими кредитами Первісного кредитора за Кредитними договорами до Позичальників щодо погашення Заборгованостей, які виникли на підставі укладених між Первісним кредитором та Позичальниками Кредитних договорів, та підтверджуються Документацією, а також інші права вимоги за Кредитними договорами і Договорами забезпечення (пункт 1.7.).

Інші доводи апеляційної скарги правильний висновок суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 09 липня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта