Справа № 214/5108/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Нестеренко К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду,в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №214/5108/23 за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 , - адвоката ЗайцеваОлександра Вікторовича до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Зайцев О.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 14.07.2023 року звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну в результаті ДТП у розмірі 409, 31 грн.; стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну в результаті ДТП у розмірі 4913, 00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 50 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди; пропорційно стягнути з ОСОБА_3 та Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2 147, 20 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 9 500, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21.12.2022 року старшим інспектором ВР та ОМ ДТП ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області капітаном поліції Рибальченком Є.С. відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №421907, відповідно до кого 02.12.2022 року о 17:00 год. м. Кривий Ріг, Саксаганський район, перехрестя проїзної частини Об`їзної дороги та дороги, що веде до вул. Лісового, поблизу станції метро «Міська лікарня №2», водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом VolkswagenTransporter р.н. НОМЕР_1 , не врахував зміну дорожньої обстановки, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений дорожніми знаками 5.35.1/2 розділу 33 ПДР, на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкість, не зупинився, не надав дорогу та скоїв наїзд а пішохода ОСОБА_1 , який переходив проїзну частину Об`їзної дороги. При ДТП пішоходу пошкоджено лямки наплічника, чим спричинено матеріальні збитки, а пішохід ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, у зв`язку із чим ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 11.01.2023 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено постанову, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Постанова 24.01.2024 року набрала законної сили та не оскаржувалась. Під час перевірки чинності полісу внутрішнього страхування на автомобіль VolkswagenTransporter НОМЕР_1 за допомогою сайту МТСБУ встановлено, що станом на 02.12.2022 року цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 не застрахована. Посилаючись на численні норми ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з МТСБУ на користь позивача суму матеріального збитку в розмірі 4913, 00 грн. за шкоду, спричинену здоров`ю та майну потерпілого та з ОСОБА_2 на користь позивача суму матеріального збитку в розмірі 409,31 грн. Крім того зазначає, що в результаті ДТП позивач ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях та переживаннях за власне життя та здоров`я, подальшу долю та можливість повернутись до звичного способу життя, в погіршенні самопочуття, в порушенні сну та звичайного устрою життя, в страху перед автомобілями та у відсутності відчуття власної безпеки під час перетину проїзної частини дороги по регульованих та нерегульованих пішохідних переходах, у постійних відвідуваннях медичних установ та діагностичних центрів, у наявності синців та подряпин на обличчі та тулубі, що супроводжувалось тривалим больовим синдромом та соромом за власний вигляд в очах оточуючих, у необхідності оперативного втручання яке полягало у накладенні та знятті швів, а також за пошкоджене майно. Переїди в транспорті доводять ОСОБА_1 до приступу паніки, а також призводять до загострення больових синдромів в області тазу та пошкодженої ділянки на правій нозі, що виключає можливість здійснення будь-яких тривалих подорожей, в тому числі і піших прогулянок. Тривале ушкодження здоров`я стало причиною залучення додаткових зусиль для організації життя позивача, обмежило можливість останнього приділяти час своєму інтелектуальному та духовному розвитку, приділяти увагу близьким та рідним людям. Спричинення моральної шкоди позивач також обґрунтовує наявністю нераціонального використання часу та життєвої енергії, потребою витрачати кошти на подальшу необхідність відстоювати порушені права у суді, оскільки з 02.12.2022 року і до подання позовної заяви ОСОБА_2 не прийняті жодні заходи для того, щоб вибачитись перед позивачем, усунути негативні наслідки, та компенсувати спричинені збитки. У зв`язку з цим просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Ухвалою суду від 20.09.2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.41-42).

20.11.2023 року на електронну адресу суду надійшов відзив від представника відповідача Чепікова О.О. в якому зазначає, що позовні вимоги до Моторного (транспортного) страхового бюро України - не визнає та заперечує в повному обсязі. Заявлені вимоги не узгоджуються з нормами матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносиниміж сторонами спору. На сьогоднішній день, жодних звернень на адресу МТСБУ від позивача стосовно даної справи не надходило. Таким чином, на даний час, позивач не виконав дій зазначенихЗаконом для реалізації свого права, а відповідно не має правових підстав на отримання відшкодування за рахунок коштів фонду захисту потерпілих МТСБУ. Щодо витрат на правничу допомогу представник відповідача вважає суму завищеною та не спів мірною із складністю справи та виконанням адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, тому вважає, що ця сума повинна бути зменшена.

11.12.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача Зайцева О.В. в якій останній зазначає, що відзив на позовну заяву не заслуговує на увагу, оскільки викладені в ньому відомості суперечать вимогам чинного законодавства України. Після ретельного вивчення доводів представника відповідача №2, які зазначеніу відзиві на позовну заяву встановлено, що ним не заперечується: 1) сам розмір вимог позивача, які полягають у стягненні з відповідача №2 матеріальної шкоди в розмірі 4913,00 грн; 2) те що зазначена шкода спричинена позивачу саме через ДТП за його участі; 3) те що саме МТСБУ є організацією відповідальною за відшкодування зазначеної шкоди позивачу. Представником відповідача №2 у поданому відзиві на позовну заяву описується тойфакт, що МТСБУ на сьогоднішній день відсутні правові підстави для відшкодування ОСОБА_1 спричиненої шкоди, оскільки останній не звертався до відповідача №2з відповідною заявою про страхове відшкодування, як це передбачено ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак з такою позицією ні позивач ні його представникне можуть погодитись враховуючи наступне. Пунктом 35.1 статті 35 Закону (1961 - ІV) передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику ( у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, а страховик чи тоМТСБУ, керуючись пунктом 36.1 ст. 36 згаданого Закону, приймає рішення про здійснення страхового відшкодування ( регламентованої виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Так як позивач є потерпілим, оскільки його майну та здоров`ю завдано шкоду в результаті ДТП за участі відповідача №1, відповідальність за відшкодування якої відповідно до підпункту а) пункту 41.1 ст 41 Закону (1961-ІV) покладається саме на МТСБУ, позивачем прийнято рішення про звернення до суду з цивільним позовом з метою найскорішого відшкодування частини спричиненої йому шкоди саме з відповідача №2, що не суперечить вимогам законодавства України. Щодо позиції відповідача №2, яка полягає в зменшенні витрати на правничу допомогу вважають її недоречною, оскільки факт надання, перелік наданих послуг та їх оплата підтверджується та обґрунтовується належними доказами, які долучені до позовної заяви. Данну справу вважає складною, вимагає вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складання великої кількості документів, які не є типовим. Окрім цього у справі приймають участь два відповідача, що збільшує кількість годин, які потрібно витратити на опрацювання, отримання інформації та надання на неї аргументованої відповіді, у зв`язку із чим заявлені витрати на правничу допомогу є спів мірними та об`єктивними.

12.07.2024 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення від представника позивача Зайцева О.В. , в яких він зазначає, що у поданій відповіді на відзив, представником відповідача №2 не заперечується: 1) сам розмір вимог позивача, які полягають у стягненні з МТСБУ матеріальної шкоди в розмірі 4913,00 гривень, 2) те що зазначена шкода спричинена позивачу саме через ДТП за його участі; 3)те що саме МТСБУ є організацією відповідальною за відшкодування зазначеної шкоди позивачу. Також представник позивача зазначає, що під час системного аналізу вимог Закону №1961-ІV встановлено, що законодавець передбачає дві підстави для виплати для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них передбачена ст. 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якій зазначено, що шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до МТСБУ за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до МТСБУ про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення, що передбачено пунктом 36.1 ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де зазначено, що рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентованої виплати) приймається у зв`язку з визнанням позовних вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Все вище викладене у своїй сукупності підтверджує аргументованість дій позивача і законність викладеним ним у позовній заяві вимог та додатково підтверджує надуманість доводів представника відповідача №2, які викладеніу відзиві на позовну заяву, що свідчить про ухилення МТСБУ від виконання зобов`язань, які витікають із положень Закону №196-ІV та за своїм характером є ідентичними зобов`язаннями страховика.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Зайцев О.В. в судове засідання не з`явились, останній подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України Чепіков О.О. - в судове засідання не з`явився в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку.

21 грудня 2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення ААД №421907, згідно якого встановлено, що 02.12.2022 о 17:00 годині у м Кривий Ріг, на перехресті проїзної частини Обїздної дороги, що веде до вул. Лісового, поблизу станції метро «Міська лікарня №2», водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «VolkswagenTransporter» р.н. НОМЕР_1 , не урахував зміну дорожньої обстановки, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не надав дорогу та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 , який переходив проїзну частину Об`їзної дороги. (а.с. 18).

Постановою від 11 січня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. (а.с.24).

Згідно висновкаексперта №168 від 06.12.2022 року у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлені ушкодження у вигляді синців обличчя, грудної клітини та тулуба, саден обличчя, правої гомілки - які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий предмет. Характер виявлених ушкоджень при первинному обстеженні, а саме ступінь їх загоєння (синці з нечіткими контурами, скоринки саден виступають над рівнем шкіри, дані медичних документів), свідчить що наявність їх виникнення може відповідати строку вказаного обстежуваним. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки(а.с 20-21).

Згідно довідки КП «Криворізька МКЛ №2» КРМ 02.12.2022 року була надана допомога ОСОБА_1 з приводу забою тазу зліва, правої гомілки, садна на обличчі.(а.с 28).

Квитанціями та направленнями до медичних закладів від 03.02.2023 року, 17.01.2023 року, 06.02.2023 року, 31.01.2023 року, 06.02.2023 року підтверджуються витрати позивача на лікування та проходження медичних обстежень. (а.с. 22, 31,32,33)

Згідно перевірки чинності полісу внутрішнього страхування поліс на транспортний засіб № НОМЕР_1 на час 02.12.2022 року не знайдено (а.с 34).

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В судовому засіданні доведено, що саме внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 позивачОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та вимушений був пройти курс лікування.

Так, положеннями частини 1 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт них засобів» (надалі Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно зі статтею 39 Закону, МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого статуту.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», власників наземних транспортних засобів шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим.

Відповідно до п. 24.1 статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до підпункту «б» пункту 41.1 статті 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння . МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 не застрахована та внаслідок дій останнього позивач зазнав тілесних ушкоджень, тому саме на відповідача МТСБУ покладається обов`язок по відшкодуванню потерпіломуобґрунтованих витрат на його лікування.

Посилання представника відповідача МТСБУ на недоведеність отримання позивачем тілесних ушкоджень саме внаслідок ДТП, враховуючи висновок експерта про ступінь тілесних ушкоджень, є необґрунтованим, оскільки медичними документами підтверджується наявність тілесних ушкоджень та встановлений діагноз позивачу.

Не направлення позивачем до МТСБУ разом з заявою про страхове відшкодування оригіналу постанови суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не є підставою для відмови у позові, оскільки страховик не позбавлений можливості особисто ознайомитись з процесуальним документом під час розгляду справи.

Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. ч. 3 - 5 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В судовому засіданні встановлено, що позивачуОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зав`язків, яких він зазнав у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень.

Разом з тим, при вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 50 000,00 гривень, є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є не доведеним у такому розмірі та приходить до висновку, що розмір моральної шкоди необхідно зменшити до 20 000,00 гривень, як такий що відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає частковому задоволенню.

Крім того, в позовній заяві представник позивача просив стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 9 500, 00 грн.

Відповідно до ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

01.02.2023 року між адвокатом Зайцевим О.В. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги (далі - Договір) (а.с. 12).

Відповідно до Акту приймання-передачі виконаних робіт від 06.07.2023 року за Договором адвокатом Зайцевим О.В. надано такі послуги: 750, 00 грн. - консультація адвоката; 250, 00 грн. - підготовка клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та направлення його до Довгинцівського р/с м. Кривого Рогу; 1750, 00 грн. - ознайомлення з матеріалами справи №211/44/23 у Довгинцівському р/с м. Кривого Рогу; 750, 00 грн. - повторна консультація адвоката та визначення подальшої правової позиці; 6000, 00 грн. - підготовка позовних заяв та додатків до них, їх друк разом з додатками для кожного учасника справи, подання заяв до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та подальше представництво інтересів клієнта в суді із складанням необхідних документів, які зокрема передбачені ст. 174 ЦПК України (а.с. 15).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 06.07.2023 року позивачем ОСОБА_1 сплачено адвокату Зайцеву О.В. 9 500 грн. (а.с. 16).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

З урахуванням вище викладеного, проаналізувавши наведений опис наданих позивачу адвокатом Зайцевим О.В. послуг, а також подані документи, враховуючи конкретні обставини справи, яка є справою незначної складності, справа розглядалася в спрощеному провадженні; вимоги, з якими з якими позивач звернувся; усталену практику з розгляду таких спорів, вартість послуг адвоката у справі, визначених в розмірі по 9500,00 грн., розумності їхнього розміру, необхідність таких витрат для даної справи, кількості судових засідань, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 5000 грн., що відповідає критерію реальності наданих адвокатом послуг.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне пропорційно стягнути з ОСОБА_2 та Моторно (транспортне) страхове бюро України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп. (а.с. 35) та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 3, 11, 14, 22, 1166, 1172, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 3, 4, 12, 76-81, 89, 95, 137, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 , - адвоката ЗайцеваОлександра Вікторовича до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду заподіяну в результаті ДТП у розмірі 409 (чотириста дев`ять) гривень 31 коп., без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Моторно (транспортне) страхове бюро України на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду заподіяну в результаті ДТП у розмірі 4913 (чотири тисячі дев`ятсот тринадцять) гривень 00 коп., без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , кошти в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, 00 коп. в якості відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , та Моторне (транспортне) страхове бюро України на користь ОСОБА_1 , пропорційно понесені судові витрати, у розмірі 1073 ( одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп. та витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч гривень ) 00 коп.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Моторно (транспортне) страхове бюро України, код ЄРДПОУ 21647131, місцезнаходження: Русанівський бульвар, 8, м. Київ.

Суддя Н.В. Чернова