ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6940/24
Провадження № 2-о/362/207/24
У Х В А Л А

11.10.2024 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , що звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження в якому просить встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в Україні, здобув освіту в Україні, ніс службу у Збройних силах України та прийняв присягу на вірність Україні 01.12.1991 року, постійно, безвиїзно проживає на території України станом на 24 серпня 1991 року по цей час.

Перевіривши позовну заяву й додані до неї матеріали, приходжу до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 3 ст.294ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутністю такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки чинне цивільне процесуальне законодавство не регулює залишення без руху заяви, поданої в порядку окремого провадження, - при вирішенні даного питання суд керується положеннями ЦПК України, якими врегульовано порядок залишення без руху позовної заяви, зокрема, положеннями статті 185 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть встановлюватись судом, міститься в частині 1 статті 315 ЦПК України. Водночас, за положенням частини 2 статті 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно вимог статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1)який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2)причини неможливості одержання або відновлення документів,що посвідчують цей факт; 3)докази,що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, зокрема, відсутності у заявника іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Аналогічне положення міститься і у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5від 31.03.95,згідно і з яким, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

У своїй заяви заявник вказує, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим, у матеріалах заяви відсутні будь-які докази на підтвердження місця реєстрації проживання заявника, що унеможливлює визначення підсудності заяви Васильківському міськрайонному суду Київської області.

Для виправлення наведеного недоліку заяви, заявник має надати суду письмові докази на підтвердження його місця реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

В порушення зазначених вимог, заявником не додано до заяви копії письмових доказів в двох екземплярах, а саме для заінтересованої особи.

Всупереч п.2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві не зазначено причин неможливості одержання документів, що посвідчують відповідні факти, та не додано доказів неможливості їх одержання.

Так відповідно до п.8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 ЗУ «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Суд звертає увагу заявника на положення п.п. 43-44 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 р. №302 (далі Порядок №302), ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та п.п. 20, 33, 34 Порядку розгляду заяв про визнання особою без громадянства, затвердженого постановою КМУ від 24.03.2021 р. №317 (далі Порядок №317).

Цими положеннями передбачено, що встановлення особи це процедура, яку проводять співробітники ДМС в межах процедури видачі паспорта громадянина України та розгляду заяви про визнання особою без громадянства, за умови відсутності документів, які дозволяють впевнитися в особі заявника, та неможливості ідентифікації особи, метою якої є ототожнення особи заявника із заявленими ідентифікаційними даними та видачі документа, що посвідчує особу.

За результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту державної реєстрації народження, а також перевірки факту належності особи до громадянства України працівником територіального підрозділу ДМС складається висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС або його заступником (п. 44 Порядку №302).

Матеріали заяви не містять даних про те, що заявник скористався передбаченим законом порядком для встановлення її особи і отримання паспорта громадянки України, а тому застосування положення частини 2 статті 315 ЦПК України для встановлення відповідного факту судом неможливе. Як наслідок без встановлення особи заявниці неможливим є і встановлення факту її постійного проживання на території України.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення заявнику ухвали.

Недоліки заяви підлягають усуненню шляхом подання до суду заяви у новій редакції, з урахуванням викладених вимог до неї, у тій кількості її примірників та додатків, скільки осіб заявлено заінтересованими особами, відповідачами та/або третіми особами у справі.

З огляду на наведене, дану заяву необхідно залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі наведеного, керуючись статтями 175, 176 , 177, 185 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту постійного проживання на території України - залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати п`яті днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко