2/465/1998/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

10.07.2024 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю. М.

при секретарі Лозинського Т.-Р. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить розірвати шлюб.

Позовну заяву мотивує тим, що 22.10.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського управління юстиції, про що складено актовий запис № 688. Від шлюбу у них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 .12.2013 року народження. На даний момент побут сторін відокремлений один від одного. Непримиренні розбіжності між ними призвели до рішення не проживати разом однією сім`єю. З серпня 2023 року вони припинили проживання однією сім`єю. 25.08.2023 року вона виїхала за межі України разом з дітьми і на даний момент проживає закордоном. У них різні погляди на життя, спільного господарства вони не ведуть, мають окремі бюджети і шлюбні відносини між ними фактично припинено. На даний момент збереження шлюбних відносин є неможливим і буде суперечити інтересам сторін. Просить розірвати шлюб.

Відповідачем не подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого суддею відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надійшло.

Тому суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Статтею 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України.

Статтею 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем 22.10.2013 року було укладено шлюб, який зареєстрований Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського управління юстиції, про що складено актовий запис № 688, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Як встановлено судом, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім`я фактично розпалась, її збереження недоцільне.

Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є неможливим, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не підтримують сімейних відносин, позивач втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12,13,81, 141, 206,247,263,265,354, Цивільного процесуального кодексу України, суд-,

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований 22.10.2013 року Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського управління юстиції, про що складено актовий запис № 688.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Ванівський Ю. М.