ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року м. Чернівці

Справа № 716/1086/24

Провадження №22-ц/822/940/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.,

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.,

секретар Факас А.В.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Заставнівської міської ради, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11 вересня 2024 року, головуючий у І-й інстанції Вайновська О.Є.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та встановлення над нею опіки.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказував на те, що він є сином ОСОБА_2 , яка страждає хронічним психічним захворюванням у формі атеросклеротичної деменції. За висновком судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. А отже, з метою захисту особистих майнових та немайнових прав ОСОБА_2 , її слід визнати недієздатною та призначити опікуна. Єдиним кандидатом в опікуни є син ОСОБА_1 заявник у справі. Інші сини ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не бажають бути опікунами над матір`ю.

Просив визнати недієздатною свою матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка страждає хронічним психічним захворюванням, та призначити його опікуном останньої.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , недієздатною особою.

Строк дії рішення в частині визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною особою не може перевищувати двох років.

Відмовлено у задоволенні заяви в частині призначення опікуном над ОСОБА_2 ОСОБА_1 .

До призначення недієздатній ОСОБА_2 опікуна опіку покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Заставнівської міської ради.

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявник проживає окремо від матері і у неї є що двоє синів.

Однак подання органу опіки та піклування містить висновок про необхідність призначення саме ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 і не містить достатньої аргументації такого висновку. Подання не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості, оскільки жодних мотивів доцільності призначення саме сина ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наявності інших синів, не містить.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник заявника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у призначенні опікуна та ухвалити нове рішення у цій частині, яким встановити над ОСОБА_2 опіку та призначити ОСОБА_1 її опікуном.

Зазначає, що оскаржуване рішення в частині призначення опікуна не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що матір заявника проживає за його адресою без реєстрації з серпня 2024 року, оскільки самостійно не може справлятися одна в своєму господарстві та потребує стороннього догляду.

Фактично догляд за матір`ю ОСОБА_2 здійснює ОСОБА_1 , тому останній звернувся до органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Заставнівської міської ради про надання висновку та подання органу опіки та піклування про визнання доцільності призначення його опікуном над матір`ю у разі визнання її судом недієздатною.

Висновок суду про наявність інших споріднених членів сім`ї, зокрема двох синів, не ґрунтується на положеннях законодавства та доказах, які надані заявником до суду.

Зокрема, як вбачається з письмових матеріалів справи, діти ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є пенсіонерами та проживають за різними адресами. Окрім цього, вони написали заяви про відмову від здійснення опікунства.

Окрім заявника бажаючих в опікуни більше нікого немає. Бажання заявника бути опікуном є однією із визначених законом вимог для призначення особи опікуном.

Отже, заявник надав згоду на призначення його опікуном, є близьким родичем та має можливість виконувати опікунські обов`язки. Перешкод, зазначених у статті 64 ЦК України, для призначення його опікуном над матір`ю ОСОБА_2 не встановлено. Можливість заявником здійснювати повноваження опікуна перевірена органом опіки та піклування, за наслідками чого висловлено пропозицію про доцільність призначення його опікуном.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 опікуном, а тому в іншій частині не переглядається.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає не в повній мірі.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 .

За даними ЄДДР від 14 травня 2024 року ОСОБА_2 з 1981 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою ОСОБА_2 проживає одна, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов її проживання від 27 бер5езня 2024.

ОСОБА_2 є пенсіонеркою, страждає на виражену атеросклеротичну деменцію та потребує стороннього догляду на непрофесійній основі.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №434 від 02 квітня 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі атеросклеротичної деменції. В силу наявного у ОСОБА_2 хронічного психічного захворювання вона не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними.

Встановивши, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічне психічне захворювання, внаслідок чого позбавлена можливості у належний спосіб здійснювати захист своїх особистих прав та інтересів, суд першої інстанції дійшов до висновку, що вона потребує опіки.

За поданням органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Заставнівської міської ради від 10 травня 2024 року син ОСОБА_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за своїм віком, особистими якостями та станом здоров`я може виконувати обов`язки опікуна, у зв`язку з чим орган опіки та піклування вважає доцільним призначення його опікуном над матір`ю.

Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті1,3 Конституції України).

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

В силу ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч.1 ст.40 ЦК України).

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Частиною 1 статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

У пункті 1 частини 2 статті 293 ЦПК України зазначено, що обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи суд розглядає в окремому провадженні.

За приписами частини 3 статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до частинами 1, 6 статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням Органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Зазначені висновки викладені Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Пунктом 3.1 вищевказаних правил визначено, що при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 , суд виходив з того, що подання органу опіки та піклування не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості, оскільки жодних мотивів доцільності призначення саме ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_2 , за наявності інших двох синів, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , подання не містить.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Зокрема, судом констатовано, що у поданні органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Заставнівської міської ради Чернівецької області від 10 травня 2024 року не зазначено, з яких підстав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не можуть виконувати обов`язки опікуна недієздатної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На думку колегії суддів, обґрунтування подання щодо призначення опікуном саме ОСОБА_1 обмежено виконанням формальних процедур, що свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання про призначення його опікуном.

Колегія суддів звертає увагу, що при винесенні подання органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Заставнівської міської ради Чернівецької області без належного з`ясування залишилося питання про наявність у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , інших родичів першого ступеня спорідненості - двох синів та наявності у них можливості опікуватися недієздатною матір`ю, а наявна у поданні інформація ґрунтується виключно на даних, зазначених заявником.

Крім того, вирішуючи питання про встановлення опіки над ОСОБА_2 , 14 березня 1952 року, у поданні не проаналізовано фізичну можливість ОСОБА_1 , з урахуванням їх різних місць проживання, виконувати опікунські обов`язки.

Судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги подані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заяви, у яких вони вказували на неможливість виконання обов`язків опікуна і не заперечували проти призначення опікуном матері брата ОСОБА_1 , оскільки зазначені заяви не подавалися до суду особисто ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а тому не є доказами в розумінні статті 76 ЦПК України і суд позбавлений можливості перевірити достовірність викладених у них обставин.

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не було залучено до участі у розгляді справи як заінтересованих осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно відхилено вмотивоване подання про призначення опікуна, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як правильно встановлено судом, подання органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Заставнівської міської ради Чернівецької області від 10 травня 2024 року про призначення опікуном заявника винесено передчасно, без повного дослідження всіх обставин та ґрунтується виключно на даних, отриманих від заявника, жодних мотивів доцільності призначення опікуном ОСОБА_2 саме ОСОБА_1 воно не містить.

Крім того, колегія вказує на те, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі №754/5841/17.

У зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації з 24 лютого 2022 року указом Президента в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані опікун особи, визнаної судом недієздатною.

В силу абзацу 14 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.

Аналіз зазначених норм права дозволяє зробити висновок, що призначення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою призовного віку) опікуном над своєю матір`ю може бути підставою для подальшого отримання відстрочки чи звільнення з військової служби.

Також суд вказує на те, що відповідно до частин 1-4 статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав.

Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Але на відміну від заявника ці особи самі не звертаються до суду із заявою, а вступають у вже розпочатий процес з власної ініціативи або притягуються до участі у справі судом.

Нормами процесуального законодавства не передбачено права суду за власною ініціативою залучати до участі у справі заінтересованих осіб.

Крім того, саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений в державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення конкретної особи опікуном та, перш за все, необхідність такого.

Матеріали справи свідчать про те, що у якості заінтересованої особи до участі у справі залучено лише орган опіки і піклування виконавчого комітету Заставнівської міської ради та ОСОБА_2 , однак у цьому випадку можуть бути допущені порушення прав ТЦК та СП, Міністерства оборони чи Військової частини у разі несення служби ОСОБА_1 .

Отже, звертаючись до суду з вказаною заявою, ОСОБА_1 неправильно визначився з учасниками справи, а саме заінтересованими особами, однак у разі зазначення належної заінтересованої особи у цій справі, останній не позбавлений можливості звернутись до суду повторно з вказаною заявою.

Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про зміну мотивів для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині призначення опікуна.

Керуючись статтями 367, 368, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11 вересня 2024 року в оскаржуваній частині змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 21 листопада 2024 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак