печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

19 листопада 2024 року суддя Печерського районного суду м. Києва, Остапчук Т.В., розглянувши заяву представника позивача Компанії «Томрок Холдінг Лімітед» - Ясир С.А про забезпечення позову по справі за позовом Компанії "Томрок Холдінг Лімітед" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вегери Людмили Олександрівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванченко Вадима Юрійовича про визнання недійсним договору купівлі - продажу,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває позовна заява Компанії "Томрок Холдінг Лімітед" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вегери Людмили Олександрівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванченко Вадима Юрійовича про визнання недійсним договору купівлі - продажу. 21.10.2024 року, судом отриману 12.11.2024р, представником позивача Компанії «Томрок Холдінг Лімітед» - Ясир С.А подано заяву про забезпечення позову, де просили вжити заходи забезпечення позову заходи щодо забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії по відчуженню, переоформленню та державної реєстрації, реєстраційних дій пов`язаних із реєстрацією та перереєстрацією речових прав на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), заборонити внесення будь-яких змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з відкриттям розділу), вчинення відчуження у примусовому порядку (в порядку виконавчого провадження, виконавчих написів та інших дій), заборонити здійснення реєстраційних дій, звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 на підставі Закону України «Про іпотеку», зокрема, проте не виключно на підставі статей 37, 38 вказаного закону. Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, представник позивача вказує, що починаючи із 02.04.2010 Компанія «Томрок Холдінг Лімітед» володіє на підставі права приватної власності квартирою АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру набуте на підставі договору купівліпродажу, посвідченого Вегерою Л.О. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 02.04.2010, зареєстрованого в реєстрі за № 636. На початку 2019 року Позивач вчиняв дії для отримання кредиту в Українських банках та мав намір передати квартиру у якості забезпечення кредитних зобов`язань. Для цілей отримання кредиту та передачі спірної квартири в іпотеку, Позивач звернувся до ТОВ «Інжинірингова група «ПІК» для визначення ринкової вартості квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до висновку ТОВ «Інжинірингова група «ПІК» про вартість майна від 07.03.2019 ринкова вартість спірної квартири, станом на 06.03.2019, складала 6 156 000 (шість мільйонів сто п`ятдесят шість тисяч) гривень. На початку 2020 року, для здійснення дій пов`язаних із продажем квартири, підписання відповідних договорів та вчинення інших необхідних дій для укладення договору купівлі-продажу між Позивачем та ОСОБА_1 14.01.2020 було укладено Договір доручення. На підставі договору доручення від 14.01.2020 компанія «Томрок Холдінг Лімітед» довіреністю від 15.01.2020 уповноважила ОСОБА_1 (далі - за текстом Відповідач 1) на представництво своїх інтересів із метою продажу квартири. Проте, після видачі довіреності компанією «Томрок Холдінг Лімітед» на ОСОБА_1 , у компанії, як власника квартири змінились обставини та було вирішено не продавати квартиру АДРЕСА_1 . У зв`язку із зміною обставин та відсутністю необхідності у продажі квартири, Компанія «Томрок Холдінг Лімітед» повідомила ОСОБА_1 на електронну пошту про відсутність необхідності в укладенні договору купівлі-продажу квартири та про рішення компанії про скасування довіреності виданої на ім`я ОСОБА_1 . 15.01.202. Лист про скасування довіреності від 15.01.2020 ОСОБА_1 отримав 30.01.2020 та в цей же день надіславі відповідь, в якій зазначив, що повідомлений про скасування довіреності. Після вказаних обставин, Позивач протягом тривалого часу не вчиняв жодних дій щодо відчудження, передання у заставу квартири АДРЕСА_2 . У вересні 2024 року компанія проводила аналіз наявних в неї активів, майна та під час перевірки було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2020 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегерою Л.О. зареєстрованого в реєстрі за № 87, квартира АДРЕСА_1 була продана. Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 31.01.2020 Компанія «Томрок Холдінг Лімітед» в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 1.5 Договору купівлі продажу від 31.01.2020, продаж квартири вчинено за ціною 4 498 079 (чотири мільйони чотириста дев`яносто вісім тисяч сімдесят дев`ять) гривень 00 копійок, які Покупець сплатила Продавцю до складення цього Договору. Згідно із п. 1.6. Договору купівлі-продажу від 31.01.2020, сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану Квартиру Проте, починаючи із січня 2020 року і по день подачі даної позовної заяви, Позивач 31.01.2020. Звертаємо увагу суд, на ту обставину, що на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2020 квартиру АДРЕСА_1 було відчужено за 4 498 079 гривень, що на день продажу квартири було еквівалентно 189 902,93 долара США (4 498 079 / 23,6862 = 189 902,93). На 31.01.2020 курс гривні до долара США складав 23,6862 грн. за 1 долар США. В той же час відповідно до висновку про вартість майна, станом на 06.03.2019 вартість спірної квартири складала 6 156 000 гривень, що еквівалентно 230 024,42 доларів США. Важливою обставиною справи є те, що в порушення умов Договору доручення від 14.01.2020, квартира АДРЕСА_1 була продана без узгодження із Позивачем, за ціною нижчою аніж 240 000 доларів США (що станом на 31.01.2020 було еквівалентно 5 684 688 грн.). Викладене підтверджує, що вартість визначена в оскаржуваному договорі купівлі-продажу є заниженою, не відповідала вимогам Договору доручення, оскільки значно нижча від вартості яку Компанія «Томрок Холдінг Лімітед» встановила для продажу квартири, та значно нижча від ринкової вартості квартири на момент її продажу, що порушує права Позивача. Важливою обставиною справи є те, що майже відразу після укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, ОСОБА_2 , 05.02.2020 остання уклала договір іпотеки. Так, 05.02.2020 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванченко В.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 578 (далі за текстом - Договір іпотеки). Пунктом 1.1. договору іпотеки визначено, що цим договором забезпечується виконання зобов`язання - ОСОБА_2 (боржник, іпотекодавець) за договором позики, укладеним між іпотекодержателем ( ОСОБА_3 ) та боржником/іпотекодавцем, 05.02.2020 в простій письмовій формі на суму 4 213 843 грн. Предмет іпотеки: квартира АДРЕСА_1 (п`ятдесят дев`ять) (п. 1.2 Договору іпотеки). Відповідно до п. 5.1 Договору іпотеки передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Боржником умов основного договору іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Виходячи із інформації, розміщеної в державних реєстрах, строк виконання зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 , яке забезпечене договором іпотеки, встановлено до 05.08.2020. Враховуючи, що станом на вересень 2024 року в Державному реєстрі речових прав наявний запис про державну реєстрацію іпотеки, то Відповідачі вчинили дії щодо відчуження майна Позивача та в подальшому передачу його у заставу, узгоджено із метою отримати контроль над спірною квартирою та ускладнення Компанією «Томрок Холдінг Лімітед» поновлення своїх порушених прав. Викладені обставини підтверджують безпідставне вибуття із власності Позивача спірної квартири, недобросовісність дій ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при укладенні договору купівлі-продажу та передачі спірної квартири в іпотеку із метою заволодіння майном Компанії «Томрок Холдінг Лімітед». Результатом дій Відповідачів також є й те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 можуть в будь-який момент здійснити звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , в позасудовому порядку на підставі договору іпотеки, що додатково ускладнить механізм поновлення порушених прав Компанії «Томрок Холдінг Лімітед» та призведе до виникнення додаткових судових спорів.

Вважають, що накладення арешту на все вищезгадане нерухоме майно є адекватним та співмірним із заявленими позовними вимогами про визнання договору купівлі-продажу недійсним та зобов`язання поновити державну реєстрацію про право власності за попереднім власником, а невжиття такого заходу забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача.

Вивчивши дану заяву суд приходить до наступних висновків.

Із аналізу положень ст.ст.149, 153ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на право суду на вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує при постановленні ухвали не лише доводи заяви позивача про забезпечення позову, а і наявні матеріали цивільної справи, оскільки згідно положень ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову крім всього іншого, повинні бути зазначені відомості, потрібні для забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі №640/13156/18 (провадження №61-7314св19) зробив правовий висновок, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників справи.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих на підтвердження позовних вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів заявника, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може неправомірно без згоди позивача використовувати майно, знищити або знецінити його. Таким чином, усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до п.4 Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмету спору.

При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Згідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, вважаю, що заяву представника позивача Компанії «Томрок Холдінг Лімітед» - Ясир С.А про забезпечення позову по справі за позовом Компанії "Томрок Холдінг Лімітед" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вегери Людмили Олександрівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванченко Вадима Юрійовича про визнання недійсним договору купівлі - продажу необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст.149-153,157 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Компанії «Томрок Холдінг Лімітед» - Ясир С.А про забезпечення позову по справі за позовом Компанії "Томрок Холдінг Лімітед" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вегери Людмили Олександрівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванченко Вадима Юрійовича про визнання недійсним договору купівлі - продажу - задовольнити.

Накласти арешт та заборони вчиняти будь-які дії по відчуженню, переоформленню та державної реєстрації, реєстраційних дій пов`язаних із реєстрацією та перереєстрацією речових прав на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Стягувач: Компанія «Томрок Холдінг Лімітед» (Tomrock Holding Limited) адреса АДРЕСА_3 , Тортола VG 1110, Британські Віргінські Острови ,

Боржник 1: ОСОБА_1 адреса АДРЕСА_4 РНОКПП

Боржник 2: ОСОБА_2 адреса АДРЕСА_5 РНОКПП НОМЕР_1

Боржник 3: ОСОБА_3 адреса АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_2

Копію даної ухвали надіслати сторонам для відома.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т.В.Остапчук