Справа №: 398/366/23
провадження №: 2/398/274/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(повний текст)

"17" липня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Молонової Ю.В.,

при секретарі Борозні Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

його представника ОСОБА_4 ,

представника третьої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Олександрія позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Олександрійська міська рада як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей та позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Олександрійська міська рада як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2023 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_6 , звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Олександрійської міської ради, про визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування позову зазначає, що з 28.04.2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 25.10.2022 шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвано. Діти проживають без реєстрації в АДРЕСА_1 . Батько дітей також проживає за цією адресою, але в іншому приміщенні, а саме в літній кухні. При цьому батько дітей займається вантажоперевезенням по всій території України, часто буває відсутній за місцем проживання по декілька днів підряд. Таким чином, діти залишаються взагалі без уваги дорослих. 05.09.2022 відповідач її побив та її було насильно вигнано із зазначеного будинку, який належить матері відповідача, в якому вона мешкала із родиною впродовж 20 років. Постановою Олександрійського міськрайонного суду від 13.09.2022 за вчинення домашнього насильства, відповідача було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. В продовж багатьох років вона переживала домашнє та фізичне насилля в сім`ї, неодноразово зверталась до поліції і навіть змушена була стати на облік у Спеціалізованій службі первинного соціально-психологічного консультування осіб, які постраждали від домашнього насильства або насильства за ознаками статі. Відповідач всіляко залякує дітей та забороняє спілкуватися із нею. Всі насильницькі дії відповідач вчиняв в присутності дітей, там самим сформував у них страх до батька та зневажливе ставлення до матері. В порядку досудового вирішення спору, 10.11.2022 року на комісії з питань захисту прав дитини була розглянута заява ОСОБА_3 щодо визначення місця проживання їхніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . На комісії вона присутньою не була, оскільки вона лікувалась та отримала лист від комісії, яким її повідомлено, що діти виявили бажання проживати в родині батька та попереджено ОСОБА_3 про те, що він не має права перешкоджати спілкуванню матері з дітьми. На даний час відповідач не займається вихованням дітей. Донька у будинку проживає з сторонніми людьми, а син по декілька днів проводить в роз`їздах країною з батьком в вантажному автомобілі. Таким чином, відповідачем свідомо створені умови проживання дітей, які вкрай негативно впливають на їх розумовий, фізичний та духовних розвиток. Це повна відсутність батьківського контролю за навчанням дітей у школі, їх повноцінним харчуванням, станом здоров`я, особистої гігієни і загальної санітарії. Батько чинить їй перешкоди у спілкуванні з дітьми. Натомість вона як матір, має право на участь у повноцінному вихованні їх дітей. Хоче і може створити для них належні умови для повноцінного розвитку та належного виховання. У зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 21.03.2023 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Копія ухвали була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 14.04.2023 по вищевказаній цивільній справі закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду.

16.05.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради визначене місце проживання дітей з батьком. Враховуючи вік дітей, вони мають право висловити свою думку, а саме що їх бажання проживати разом із своїм батьком, вони висловилися під час засідання виконавчого комітету Олександрійської міської ради 24.11.2022. Крім того, у своїх позовних вимогах позивач зазначає про бажання щоб діти проживали разом з нею за місцем проживання її матері ОСОБА_11 , у якої двохкімнатна квартира, де крім колишньої тещі, колишньої дружини, ще проживають інші члени сім`ї, а саме батько ОСОБА_12 . У зв`язку з цим просить у задоволенні позову відмовити.

27 червня 2023 ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Олександрійської міської ради, про визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2006 року. Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 25.10.2022 шлюб між ними розірвано. Після припинення спільного проживання діти виявили своє бажання проживати із ним. Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 24.11.2022 місце проживання дітей визначено з батьком дітей. Отже, враховуючи вік дітей, вони мають право висловити свою думку, а саме що їх бажання проживати разом із своїм батьком, вони висловилися під час засідання виконавчого комітету. Враховуючи, що відповідачка не погоджується з рішенням комісії, він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 27.07.2023 об`єднано в одне провадження позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей та позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей. Вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Повернуто до стадії підготовчого засідання.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала із зазначених у ньому підстав та просила його задовольнити. У задоволені позову ОСОБА_3 просила відмовити.

Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав із зазначених у ньому підстав та просив його задовольнити. У задоволені позову ОСОБА_3 просив відмовити.

ОСОБА_3 у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав із зазначених у ньому підстав та просив його задовольнити. У задоволені позову ОСОБА_1 просив відмовити.

Представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала із зазначених у ньому підстав та просила його задовольнити. У задоволені позову ОСОБА_1 просила відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування. У задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити. Позов ОСОБА_3 просить задовольнити.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України ведеться фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.10.2024 розірвано, рішення набрало законної сили 25.11.2022 (а.с. 9, 12).

Сторони мають доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (т.1 а.с.9), та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.10).

Згідно з копіями витягів з реєстру територіальної громади, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 11.01.2023 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.108, 110).

Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 24.11.2022 № 568, визначено місце проживання дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання батька ОСОБА_3 (т.1 а.с.42).

Також, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які пояснили, що ОСОБА_1 хороша, порядна матір, завжди займалася вихованням дітей. Батько не займається дітьми, настроює їх проти матері, тому вони не бажають з нею спілкуватися. На їх думку, дітям буде краще проживати з матір`ю.

Крім того, судом була заслухана думка дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які у судовому засіданні виявили бажання проживати з батьком.

Відповідно до частини другої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У статті 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з частиною першою статті 161 ЦК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Таким чином, наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що дитина має право жити з батьками, має право на гармонійний розвиток в належних умовах. Батьки зобов`язані забезпечити дитині відповідні умови. У залежності від віку дитини спочатку місце проживання визначається законом з батьками, потім за їх спільною згодою. Після досягнення дитиною десятирічного віку вже враховується її думка щодо місця проживання з батьками які живуть окремо. За відсутності згоди, щодо визначення місця проживання дитини до чотирнадцяти років спір може бути вирішений судом. Після досягнення чотирнадцяти років дитина самостійно визначає місце проживання і у цьому випадку законом не визначено вирішення спору між батьками у судовому порядку.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 351/611/21 (провадження № 61-990св23) вказано, що «у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями частини другої статті 29 ЦК України. У справі, яка переглядається, встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і на час звернення до суду з позовом та розгляду справи у суді першої інстанції йому виповнилося 14 років. Отже, в силу вищенаведених норм чинного законодавства він може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, які мають у власності житлові приміщення. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи положення частини другої статті 29 ЦК України та частини третьої статті 160 СК України, колегія суддів Верховного Суду вважає, що підстави для визначення судом місця проживання дитини, якій виповнилось 14 років, відсутні, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно було відмовити. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц (провадження № 61-1229св18), від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15 (провадження № 61-10851св20), від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21 (провадження № 61-6611св22)».

Судом встановлено, що неповнолітні ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на час розгляду справи досягли чотирнадцяти років і мають право самостійно приймати рішення стосовно місця свого проживання, а тому суд позбавлений можливості визначати місце проживання особи, якій виповнилося 14 років, всупереч її волі.

Враховуючи, що законом не передбачено можливості визначення місця проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, з одним із батьків, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовів.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Олександрійська міська рада як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей відмовити.

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Олександрійська міська рада як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 18.07.2024.

Суддя Ю.В. Молонова