Справа № 606/1269/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Іванченко А.М.,

при секретарі судового засідання Будз М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інтереси яких представляє ОСОБА_3 до Теребовлянської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Людмила Іванівна про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

До Теребовлянського районного суду Тернопільської області надійшла вказана позовна заява в якій позивачі просять суд визначити їм додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

На обґрунтування вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивачів. Ще за життя, ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла належну їй земельну ділянку та житловий будинок позивачам. Отримати спадщину після смерті матері позивачі не можуть, оскільки у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулися, оскільки проживали окремо та не знали про наявність заповіту. Враховуючи, що позивачі з поважних причин пропустили строк прийняття спадщини за законом просять позовні вимоги задовольнити.

Представник позивачів адвокат Пацула В.О. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник Теребовлянської міської ради до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Третя особа до судового засідання не з`явилась, повідомлялась у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з наступного.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.22)

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 1 батьками ОСОБА_7 записані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.17-18)

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 1 вбачається, що 14.08.1976 року було укладено шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прізвище дружини змінено на ОСОБА_10 .(а.с.19-20)

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .(а.с.14)

Відповідно до заповіту, посвідченого 07.08.2015 року сільським головою Вербовецької сільської ради Тернопільської області, за реєстровим № 57, ОСОБА_4 належну їй земельну ділянку та житловий будинок по АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 16)

З довідки № 16/12-08/96 від 29.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 на дату своєї смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 . На день смерті проживала і зареєстрована одна.(а.с.15)

Також з копії паспорта на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що останній прописаний за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12)

З довідки від 18.04.2022 року № 6113- про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 18.04.2022 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21)

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення.

У суду відсутні мотиви , які є підставою для відхилення цих доказів та про їх відхилення не заявлено клопотання жодної із сторін.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У статті 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі N 643/3049/16-ц (провадження N 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі N 750/262/20 (провадження N 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі N 145/148/20 (провадження N 61-16153св20).

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі N 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі N 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі N 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

З позову вбачається, що причиною несвоєчасного звернення до нотаріальної контори був той факт, що позивачі не проживали разом із матір`ю та не були обізнані про наявність заповіту, тому суд приходить до висновку, що строк пропущений позивачами з причин, які не залежали від їх волі.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин та норм процесуального та матеріального права, суд дійшов висновку, що у позивачів як спадкоємців були обґрунтовані перешкоди для подання заяви, тому позивачі пропустили строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважної причини, тому наявні підстави для визначення позивачам додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували доводи позивачів, впливали на законність і обґрунтованість вимог суду не представлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1218, 1220, 1233, 1233, 1269, 1270, 1272, 1277 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 7681, 84, 89, 200, 263265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги- задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 додатковий строк 2 місяці з часу набрання рішенням суду законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 додатковий строк 2 місяці з часу набрання рішенням суду законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя А.М.Іванченко