Провадження №: 2-з/755/346/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2024 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., розглянувши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди нежитловим приміщенням укладеним та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні майном, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа № 755/19584/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди нежитловим приміщенням укладеним та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні майном.

15 листопада 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

22 листопада 2024 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, з якої вбачається, що заявник просить забезпечити позов.

У своїй заяві заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову:

- зобов`язати відповідача, ОСОБА_2 , на час розгляду цивільної справи в суді не чинити перешкоди позивачу, ОСОБА_1 , у володінні та користуванні нежитловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 12,0 кв.м.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовує тим, що 19 листопада 2024 року, ОСОБА_2 з невідомими особами, приблизно о 08 год. 00 хв. приїхали до мого приміщення, яке мною використовується під кафе за адресою АДРЕСА_1 , стали погрожувати особам, які знаходилися в приміщенні та працювали, викинув всі речі, змінили замки та став чинити перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням. У зв`язку з неправомірними діями останнього, мною була викликана поліція, яка прибувши на місце зареєструвала заяву під № ЄО - 59310 від 19 листопада 2024 року. Також під час всіх подій на місце був присутній дільничний Дніпровського УП ГУ НП в м.Києві, який прибув по проханню ОСОБА_2 , який також сприяв тому, що останній викинув всі речі з вищевказаного приміщення та чинив тиск на людей, які працювали в приміщенні, яке використовується під кафе. У зв`язку з чим, мною 22 листопада 2024 року подана заява про злочин до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві відносно відповідача, ОСОБА_2 та невідомих осіб за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого КК України за хуліганські дії. Заява про забезпечення позову обґрунтована необхідністю забезпечення виконання рішення, у зв`язку з тим, що відповідач виселив мене силовим методом з нежитлового приміщення, перешкоджає мені у здійсненні господарської діяльності.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року:

- Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, обґрунтуванням співмірності виду забезпечення позову, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Всупереч вище викладеним правилам процесуального закону заява заявника не містить належного обґрунтування припущення останнього про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення заявлених в позові вимог.

Крім того, виходячи з прохальної частини заяви про забезпечення позову, заявник просить вирішити спір по суті, ще до початку розгляду справи. Вимоги ґрунтуються тільки на припущеннях, а ініційований заявником вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами і суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб. В заяві не наведено достатнього обґрунтування необхідності забезпечення позову та інших відомостей, потрібних для забезпечення позову.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.116, 117, 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди нежитловим приміщенням укладеним та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні майном - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: