П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року місто Київ

справа № 759/21930/23

провадження № 22-ц/824/13691/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Лазоренко Тетяною Володимирівною,

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Журибеди О.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 7 000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, та додаткові витрати у сумі 16 056, 15 грн.

Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Спільна дитина є інвалідом, проживає постійно разом із своєю матір`ю та перебуває на її повному утриманні. Після розірвання шлюбу, сторони мали усну домовленість стосовно утримання дитини, згідно з якою, відповідач повинен був платити щомісячно половину всіх витрат на дитину у розмірі 7000, 00 грн.

Разом з тим, зазначає, що всупереч усної домовленості відповідач аліменти не сплачує.

Відповідач ОСОБА_2 працює у ТОВ «РУШ» на посаді керуючого магазином «Єва №375» та має мінімальну заробітну плату. Разом з тим, позивачка, як колишня дружина, знає, що окрім мінімальної заробітної плати відповідачу виплачується додатковий дохід, набагато більший ніж його мінімальна заробітна плата.

У зв`язку з тим, що спільна дитина є інвалідом з діагнозом портальна гіпертензія та синдром (хвороба) Каролі, вона потребує особливих умов та додаткових витрат її на утримання.

Зазначає, що позивачка придбала для дитини скороварку так, як дитині рекомендовано дієту № 5, згідно з якою їжа має бути приготована у подрібленому та потертому вигляді, зварена на пару. Окрім цього, спільна дитина потребувала послуг ортодонта, тому позивачем було сплачено на користь медичної установи ТОВ «Світ Посмішки» 19 940, 00 грн. на установку та виготовлення ортолонтичних пластин.

Також, вказує, що перед початком навчального сезону позивачкою було витрачено 3 574, 25 грн. на придбання канцелярських товарів. Наразі відповідач не підтримує родину фінансово, не виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання спільної дитини, у зв`язку з чим позивачка вимушена звернутись до суду з цим позовом.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 30 квітня 2024 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з 8 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину вартості додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти у сумі 9970 грн..

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лазоренко Т.В. 22 червня 2024 року подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає, що суд першої інстанції не встановив дійсні обставини справи, не перевірив майновий стан відповідача, проігнорував наявний у відповідача додатковий дохід.

Також, суд першої інстанції не вірно розрахував суму аліментів на дитину - інваліда у розмірі 5 000 грн., оскільки ця сума є недостатньої для забезпечення її потреб, а достатньою є заявлена у позовних вимогах сума 7 000 грн.

Разом з тим зазначає, що суд першої інстанції правильно прийняв рішення щодо стягнення 9 970 грн. додаткових витрат, але безпідставно відмовив у стягненні додаткових витрат в сумі 6 086, 15 грн., так як вони були документально доведеними.

Звертає увагу, що стороною позивача надавались виписки з банківських рахунків відповідача на підтвердження наявності у нього додаткового доходу (окрім зазначеного відповідачем мінімальної заробітної плати) та спроможності оплачувати заявлену у вимогах суму стягнень; зазначає, що згідно з банківської виписки відповідач 14-15.09.2023 зняв зі свого рахунку 171 000 грн. та після цього у його цивільної дружини у власності з`явилось авто «Кіа Маджентік» (2007 р.в.), яке згідно даних пошукових ресурсів купівлі-продажу транспортних засобів відповідає сумі знятих коштів.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги наданий письмовий доказ, де відповідач погоджується на суму виплат у розмірі 6 000 грн. (роздруківка з переписки між сторонами у додатку «Вайбер»)

Також судом першої інстанції не вирішено питання розподілу судових витрат.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу витребувано з Дарницького районного суду м.Києва.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 1 серпня 2024 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.07.2014, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.10.2022 у справі № 759/6234/22 - розірвано (а.с.21-22).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 29.01.2015 (а.с. 20).

Установлено, що неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з позивачем ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

На спростування викладених обставин будь яких доказів відповідачем суду не надано.

Дитина сторін ОСОБА_3 ., ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною інвалідом, у зв`язку з тим, що їй діагностовано Портальну гіпертензію та синдром (хвороба) Каролі, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим матері дитині ОСОБА_1 . Солом`янським УПСЗН у м. Києві (а.с.53).

На підтвердження постійного лікування спільної доньки ОСОБА_3 , у зв`язку з інвалідністю, позивачка надала копію виписки № 9507 НДСЛ «Охматдит» ОСОБА_3 з 04.07.2023 по 13.07.2023, копію виписки № 659 ДУ «ІПАГ НАМНУ» Центральної дитячої гепатології ОСОБА_3 з 23.06.2022 по 20.07.2022, копію виписки № 1907 НДСЛ «Охматдит» ОСОБА_3 з 22.11.2017 по 27.12.2017, копію виписки №22/35 НДСЛ «Охматдит» ОСОБА_3 з 26.01.2015 по 05.03.2015 (а.с. 61-62, 65-66, 67-68).

Згідно виписок № 9507 з медичної карти стаціонарного хворого від 13.07.2023, виписок №659 Центру дитячої гепатології від 20.07.2022, виписок № 1907 з медичної карти стаціонарного хворого від 27.12.2017, ОСОБА_3 рекомендовано дієту № 5, харчування дрібними і частими порціями (а.с. 31-32, 67-68).

Також, згідно консультативного висновку спеціаліста від 30.11.2022, виданого лікарем-консультантом ОСОБА_5 , спільній дитині рекомендовано установка та виготовлення ортодонтичних пластин (а.с.70).

На підтвердження придбання ортодонтичних пластин позивачка сплатила на рахунок медичної установи ТОВ «Світ Посмішки» суму в загальному розмірі 19940, 00 грн., що підтверджується копією чеків від 27.10.2023 № 285503, 285504, 285505 (а.с. 28).

Окрім цього, позивачкою представлений суду товарний чек #ДОК 1163-59714172, з якого вбачається, що вона придбала скороварку «Tefal» у кількості 1 штука, вартість якої становить 8599, 00 грн. (а.с. 29).

Також, позивачкою надано видаткову накладну № 65119 від 19.07.2023, відповідно до якої позивач придбала канцелярські товари на загальну суму 3574, 25 грн. (а.с. 54), що також підтверджується квитанцією «Книги та канцтовари» № 524730 на суму 3574, 25 грн. (а.с. 69).

Згідно довідки від 10.02.2022 №126, відповідач ОСОБА_2 з 27.11.2018 і по теперішній час працює в ТОВ «РУШ» на посаді керуючого магазином «Єва № 375» (а.с. 24).

Відповідно до наданої відповідачем довідки, виданої ТОВ «РУШ» від 15.11.2023 № 991, останній працює на посаді керуючого магазином «Єва-375» (а.с. 106).

Як убачається з довідки від 27.11.2023 №РУ000001035, дохід ОСОБА_2 за період з 01.05.2023 по 31.10.2023 склав 54957, 53 грн. (а.с. 173).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору за період з 4 кварталу 2022 року по 4 квартал 2023 року, наданих Головним управління ДПС у м. Києві, відповідач має наступні доходи: джерело ТОВ «РУШ» - за жовтень 2022 рік 19219, 10 грн., за листопад 2022 рік 5931, 82 грн., за грудень 2022 рік 8700, 00 грн., за січень 2023 рік 8565, 00 грн., за лютий 2023 рік 8700, 00 грн., за березень 2023 рік 8700, 00 грн., за квітень 2023 рік 8700, 00 грн. та 3760, 00 грн., за травень 2023 рік 8700, 00 грн., за червень 2023 рік 50, 00 грн. та 8557, 50 грн., за липень 2023 рік 8700, 03 грн., за вересень 2023 рік 8700, 00 грн., за жовтень 2023 рік 11600, 00 грн., за листопад 2023 рік 11700, 00 грн., за грудень 2023 рік 11569, 77 грн.; джерело АТ «ПУМБ» - за серпень 2023 рік 245, 58 грн., за вересень 2023 рік 271, 09 грн., за грудень 2023 рік 208, 75 грн.

Відповідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.04.2024, заробітна плата (дохід) ОСОБА_2 за період з 01.10.2022 по 31.10.2023 складає 123 473, 42 грн.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 26.10.2023 року №351929085, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності у розмірі частки належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 25-26).

На підтвердження утримання спільної дитини відповідач ОСОБА_2 надав копії платіжних інструкцій, платником яких є ОСОБА_6 на користь отримувача ОСОБА_1 (а.с. 109-136).

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків. З урахуванням обставин справи, розміру доходу відповідача, та беручи до уваги, що дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, наявність інвалідності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліментів в розмірі 5000 грн. на місяць. Визначаючи розмір аліментів в такій сумі, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не надано доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів в сумі 7000 грн. для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в її матеріальному утриманні. При цьому, суд першої інстанції вважав, що розмір аліментів в сумі 5000 грн. буде повністю відповідати інтересам дитини та підтримувати її гармонійний розвиток.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат, суд першої інстанції виходив із того, що до додаткових витрат належать витрати позивача на придбання ортодонтичної пластини, що обумовлені хворобою малолітньої дитини. Додаткові витрати на придбання ортодонтичних пластин є документально підтвердженими та перед судом доведеними. Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що канцелярські товари та придбання скороварки не можуть бути віднесені до додаткових витрат в розумінні ст.185 СК України.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, наданим сторонами доказам та ґрунтується на нормах матеріального права з наступних підстав.

Будь який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до чч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, яка ратифікована 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до чч.1,2 ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу).

Згідно з ч.2 с. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як вбачається з матеріалів справи, на час подання позовної заяви до суду першої інстанції діти проживали разом із матір`ю.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дитини, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У Законі України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено на 2024 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень (ст. 7).

Матеріалами справи підтверджується та судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 працює в ТОВ «РУШ» на посаді керуючого магазином ЄВА - 375 (а.с. 106).

Згідно листа ГУ ПФУ в м. Києві загальна сума нарахованої заробітної плати/доходу за період роботи з 01.10.2022 по 31.10.2023 становить 123 473, 42 грн., що у середньому складає 10 289, 45 грн. на місяць (а.с. 216)

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору за період з 4 кварталу 2022 року по 4 квартал 2023 року, наданих Головним управління ДПС у м. Києві, відповідач має наступні доходи: джерело ТОВ «РУШ» - за жовтень 2022 рік 19219, 10 грн., за листопад 2022 рік 5931, 82 грн., за грудень 2022 рік 8700, 00 грн., за січень 2023 рік 8565, 00 грн., за лютий 2023 рік 8700, 00 грн., за березень 2023 рік 8700, 00 грн., за квітень 2023 рік 8700, 00 грн. та 3760, 00 грн., за травень 2023 рік 8700, 00 грн., за червень 2023 рік 50, 00 грн. та 8557, 50 грн., за липень 2023 рік 8700, 03 грн., за вересень 2023 рік 8700, 00 грн., за жовтень 2023 рік 11600, 00 грн., за листопад 2023 рік 11700, 00 грн., за грудень 2023 рік 11569, 77 грн.; джерело АТ «ПУМБ» - за серпень 2023 рік 245, 58 грн., за вересень 2023 рік 271, 09 грн., за грудень 2023 рік 208, 75 грн.

Загальна сума згідно наведених даних становить 142 578, 64 грн., що у середньому складає 11 811, 55 грн. на місяць (а.с. 218-220).

Встановивши, що неповнолітня спільна дитина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю і знаходися на її утриманні та те, що вона має статус дитини - інваліда, з урахуванням згоди відповідача на стягнення з нього на користь позивачки аліментів та наявного у матеріалах справи підтвердження розміру його доходу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. щомісячно починаючи з 08.11.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі позивачка посилається на дані з виписки АТ «Приват банк» та зазначає, що 14.09.2023 відповідач зняв зі свого рахунку кошти у розмірі 171 000 грн., за які придбав автомобіль «Кіа Маджестік» для своєї цивільної дружини, що судом першої інстанції не було враховано.

Так дійсно, дана обставина підтверджується вказаною випискою, яка міститься у матеріалах (а.с.228).

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Враховуючи те, що судом не встановлено та стороною позивача не заявлено клопотання про встановлення джерела походження цих коштів (171 000 грн.), а інформація, наявна в матеріалах справи про дохід відповідача охоплює часовий період лише з 01.10.2022 по 31.10.2023 (один рік), колегія суддів приходить до висновку, що положення ч.3 ст. 182 СК України за таких обставин не підлягають застосуванню, оскільки ці кошти відповідач міг отримати як офіційний дохід задовго до вказаного періоду та вони можуть мати офіційне підтвердження. Такі обставини судом першої інстанції не встановлені та належних і допустимих доказів на підтвердження чи спростування походження коштів у розмірі 171 000 грн. матеріали справи не містять, а тому посилання у позові та апеляційній скарзі на цей факт не може бути прийнятий колегією суддів, як аргумент який є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та збільшення, визначеного судом першої інстанції розміру аліментів.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на, як зазначає позивачка, «письмовий доказ - заява батька» платити не менше 6 000 грн., е можуть бути прийнятими колегією суддів, оскільки така переписка не може вважатися згодою відповідача, зафіксованою належним чином. Окрім того, у письмових поясненнях, ОСОБА_2 погоджується про стягнення з нього аліментів, але у розмірі частини з усіх видів його доходу, що є меншою сумою ніж заявлена позивачкою, але більшою ніж визначений судом першої інстанції розмір (а.с. 104-105).

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України).

Згідно зі ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Суд тільки оцінює надані сторонами докази, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, виходячи із доведеності позивачем позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 5000 грн., щомісячно.

Щодо розміру додаткових витрат колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.2 ст. 185 СК України).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09.09.2019 у справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19).

Вимоги щодо компенсації половини вартості придбання шкільного приладдя не належить до додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами. Такі висновки викладені у постанові КЦС ВС від 31.01.2020 у справі № 484/2230/17. Зазначене стосується і вимоги щодо компенсації половини вартості скороварки «Tefal».

Щодо стягнення додаткових витрат на придбання ортодонтичних пластин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та знайшли своє документальне підтвердження.

Щодо не вирішення судом першої інстанції питання про стягнення з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу, то в цій частині колегія суддів зазначає наступне.

За загальними правилами цивільного процесуального законодавства, якщо судом, що ухвалив рішення, не вирішено питання про судові витрати, цей суд може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення (стаття 270 ЦПК України).

Суд першої інстанції дійсно не вирішив питання щодо розподілу судових витрат у вигляді витрат позивача на професійну правничу допомогу. Відповідно таке питання може бути вирішено у спосіб ухвалення додаткового рішення, можливість ухвалення додаткового рішення за заявою позивача не втрачена.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Святошинського районного м. Києва від 30 квітня 2024 року ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Лазоренко Тетяною Володимирівною, залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус