У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого: судді Марків Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Мучинської Ю.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м.Львова від 01.08.2024 по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контрори Спільник Зоряни Володимирівни, про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Франківського районного суду м.Львова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контрори Спільник Зоряни Володимирівни, про визнання права власності на спадкове майно.

Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01.08.2024 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контрори Спільник Зоряни Володимирівни, про визнання права власності на спадкове майно - задоволено; визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 (одну шосту) частку квартири АДРЕСА_1 ; стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3851 (три тисячі вісімсот п`ятдесят одну) гривню 41 коп. судового збору, сплаченого при поданні позову.

10.09.2024 відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 01.08.2024 по цивільній справі №465/113/24 за вищевказаним позовом.

Заяву мотивує тим, що 01.08.2024 року Франківським районним судом м. Львова проголошено заочне рішення у справі №465/113/24, про яке він дізнався лише 05.08.2024 року, після реєстрації кабінету в системі "Електронний суд". Своїм правом подання заперечення він не міг скористатися, оскільки судових повісток чи будь-яких інших повідомлень він не отримував, зокрема через неправильно зазначену адресу в документах позивача, в тому числі і через неправильне зазначення індексу відповідача - «79019» замість «79060». Окрім цього, раніше комунікація з боку позивача чи його представника - адвоката Задорожного Ю.В. здійснювалася через його офіс, електронну пошту або соціальні мережі. У цій справі таких дій позивач та його адвокат не вчинили, що свідчить про умисність унеможливлення участі відповідача у справі. Вважає, що таке рішення підлягає скасуванню, оскільки позовні вимоги позивача є необгрунтовані, зазначаючи, що частка квартири, на яку претендує позивач, була передана йому у 1998 році. Домовленість була підтверджена розпискою та нотаріально завіреною довіреністю, яка дозволяла йому розпоряджатися його часткою, в свою чергу ОСОБА_2 передав позивачу грошові кошти, еквівалентні вартості однокімнатної квартири у Львові. Позивач одразу виселився, виписався з квартири і припинив претензії на свою частку. Через необхідність залучення батьків, частки не були формально переоформлені. Після смерті батьків у 2022 році зв`язавшись із позивачем, останній підтвердив факт продажу та запропонував зробити ремонт і переїхати в квартиру. Окрім цього, вказує, що отримавши підтвердження домовленостей щодо переданої частки квартири, ним було здійснено ремонт для приведення її до належного стану, загальною сумою понад 300 000 грн. Також, зазначає, що без виділення та розподілу часток квартири, що знаходиться у спільній сумісній власності та врахування суттєвих покращень, врахування попередньо виплаченої компенсації позивачу за його частку в квартирі, рішення про виділення позивачу частки протирічить принципам цивільного права та справедливості.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 01.08.2024 у справі №465/113/24 та стягнути з позивача 605,60 грн. судового збору, сплаченого ним за подачу заяви про перегляд заочного рішення.

11.11.2024 до суду від позивача ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, в яких зазначив, що ОСОБА_2 почав здавати квартиру без його відома з серпня 2022 року та згідно договору оренди орендна плата становить 10000 грн., що дозволило йому отримати близько 270000 грн. Вказує, що ОСОБА_2 знав про розгляд цієї справи в суді. Окрім цього, у письомвих поясненнях ОСОБА_3 покликається на те, що ОСОБА_2 змінив вхідний замок в квартиру, чим позбавив його права доступу до квартири, у зв`язку з чим позивач і звертався до поліції.

Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова Марків Ю.С. від 16.09.2024 прийнято до розгляду заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 01.08.2024 року по цивільній справі №465/113/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Спільник Зоряни Володимирівни, про визнання права власності на спадкове майно та призначено судове засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви відповідача та перегляд заочного рішення суду, оскільки відповідач повідомлявся судом про рогляд справи належним чином та жодних доказів, які мають значення для розгляду даної справи, відповідачем не надано.

Відповідач в судовому засіданні підтримав подану ним заяву та просив таку задоволити з підстав, викладених у ній, скасувавши заочне рішення суду від 01.08.2024.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача та відповідача, вважає, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01.08.2024 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контрори Спільник Зоряни Володимирівни, про визнання права власності на спадкове майно - задоволено; визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 (одну шосту) частку квартири АДРЕСА_1 ; стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3851 (три тисячі вісімсот п`ятдесят одну) гривню 41 коп. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з ч. 3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вищевказаної норми випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин у їх сукупності: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як на підставу перегляду заочного рішення суду ОСОБА_2 покликається на дві обставини - неналежне повідомлення про судові засідання, які призначались судом, зокрема неправильне зазначення позивачем у позовній заяві поштового індексу, та існування доказів, на які він покликається як на такі, що мають суттєве значення для вирішення цієї справи.

З приводу покликання відповідача на неналежність його повідомлення про розгляд справи, слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, які призначались судом, не з`являвся.

Відповідно до ч.6,8 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно відповіді №410114 від 18.01.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відтак, саме за адресою - АДРЕСА_2 , відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про судові засідання.

Покликання відповідача ОСОБА_2 щодо неправильності зазначення у позовній заяві поштового ідексу («79019» замість вірного «79060») не заслуговують на увагу, оскільки судом скеровувалась поштова кореспонденція на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача з поштовим індексом «79060» (т.1, а.с.46,97; т.1, а.с.110-111; т.1, а.с.136-137; т.1, а.с.144-145).

Зокрема, відповідачу ОСОБА_2 скеровувалась ухвала про відкриття провадження від 18.01.2024, позовна заява та додані до неї документи засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням №090, яке повернулось на адресу суду з конвертом з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

В подальшому, відповідачу ОСОБА_2 скеровувались судові повістки про виклик до суду засобами поштового зв`язку на адресу його зареєстрованого місця проживання рекомендованими повідомленнями №661, № НОМЕР_1 , №743, які повертались до суду з конвертами з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою".

Так, частиною восьмою цієї статті передбачено, що днем вручення судової повістки є, зокрема: день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Відповідно до частини 4 статті 12 Цивільно процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю фізичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначеніпостановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року(далі Правила).

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих правил (пункт 94 правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на фізичну особу.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Відтак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 повідомлявся належним чином про дату, час та місце проведення судових засідань шляхом скерування поштової кореспонденції на адресу його зареєстрованого місця проживання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (т.1, а.с.46,97; т.1, а.с.110-111; т.1, а.с.136-137; т.1, а.с.144-145).

Окрім цього, відповідач ОСОБА_2 повідомлявся судом про вищевказані судові засідання шляхом скерування судових повісток про виклик до суду SMS-повідомленнями на його контактний номер телефону - НОМЕР_2 , який міститься в матеріалах справи, що підтверджується довідками про доставку SMS від 05.02.2024, 13.03.2024, 05.04.2024, 05.06.2024 та 10.07.2024.

Належність повідомлення відповідача ОСОБА_2 за допомогою скерування судових повісток SMS-повідомленнями на вищевказаний номер телефону підтверджується й тим, що останній в судовому засіданні 11.11.2024 підтвердив, що вищевказаний номер телефону належить йому.

Також, оголошення про виклик до суду відповідача ОСОБА_2 розміщувалися на офіційному веб порталі "Судової влади України".

Відтак, суд не бере до уваги твердження відповідача, наведених у заяві про перегляд заочного рішення суду в частині неналежності його повідомлення про судові засідання, оскільки судом здійснено всіх можливих заходів щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про судові засідання з розгляду цивільної справи №465/113/24.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений судом про розгляд справи та про проведення судових засідань у даній справі.

Суд звертає увагу, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Щодо доказів, які долучені відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м.Львова від 01.08.2024 року та покликань відповідача, суд приходить до висновку, що такі не мають істотного значення для вирішення вказаної справи, враховуючи наступне.

Як вбачається з заяви відповідача про перегляд заочного рішення суду такий покликається на те, що позивач ОСОБА_3 у 1998 році відчужив належну йому частку (1/4) квартири АДРЕСА_1 на підтвердження вказаного надав розписку ОСОБА_3 від 19.06.1998 та доручення, посвідчене 19.06.1998 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я., яке зареєстровано в реєстрі за №2456.

Разом з тим, з вищевказаного доручення вбачається, що ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2 розпоряджатись належною йому на праві власності 1/4 частиною квартири АДРЕСА_1 , для чого надав йому право подавати від його імені заяви у відповідні установи, отримувати необхідні довідки і інші документи, підписати договір купівлі-продажу або дарування, міни, оренди або застави квартири, розписуватись за нього, отримати належні йому гроші, а також виконувати всі інші дії, пов`язані з цим дорученням.

Відповідно до ч.3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Відтак, довіреність, на яку покликається відповідач, є документом на представництво інтересів ОСОБА_3 перед третіми особами ОСОБА_2 . Доказів того, що довіреність була реалізована та на підставі такої було відчужено належну ОСОБА_3 частку у спірній квартирі, матеріали справи не містять.

Зважаючи на вищевикладене, вказані довіреність та розписка не можуть бути доказами відчуження ОСОБА_3 належної йому частки у квартирі АДРЕСА_1 , на що покликається відповідач у поданій ним заяві.

З приводу покликань відповідача ОСОБА_2 на те, що без виділення та розподілу часток квартири, що знаходиться у спільній сумісній власності та врахування суттєвих покращень, врахування попередньо виплаченої компенсації позивачу за його частку в квартирі, суд такі до уваги не бере, оскільки як вбачається зі змісту заочного рішення суду від 01.08.2024 в такому судом надавалась оцінка вищевказаному факту (т.1, а.с.160, абз.15) з покликанням на постанову Верховного Суду від 16.06.2021 року в справі №570/997/19, де зазначено, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, жодних доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи відповідачем ОСОБА_2 суду не надано.

Відтак, зважаючи на те, що відповідач неодноразово був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, враховуючи вимоги ст.288 ЦПК України, при яких заочне рішення суду підлягає скасуванню лише за наявності двох умов (відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи) у їх сукупності, суд приходить до висновку, що підстави для скасування заочного рішення відсутні, а тому заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 01.08.2024 по цивільній справі №465/113/24 слід залишити без задоволення.

При цьому, суд роз`яснює заявнику, що відповідно до вимог ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

З наведених міркувань, керуючись ст. ст. 284, 287-288 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м.Львова від 01.08.2024 по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контрори Спільник Зоряни Володимирівни, про визнання права власності на спадкове майно залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в тридцятиденний строк з дня проголошення ухвали про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали, з урахуванням перебування головуючої на листку непрацездатності, виготовлено 22.11.2024.

Суддя Марків Ю.С.