Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Зареви Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ,

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовної заяви позивачка вказала, що 04 жовтня 2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін двоє дітей, які проживають разом з відповідачем. Протягом останніх п`яти років, сімейне життя сторін погіршилося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. На даний момент вони з відповідачем проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Позивачка має іншу сім`ю та хоче зареєструвати стосунки з іншим чоловіком.

На підставі викладеного, позивачка просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.

У судове засідання позивач не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила також, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов таких висновків.

Згідно з повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , 04 жовтня 2003 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 4 від 04.10.2003. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - ОСОБА_5 , дружині - ОСОБА_5 .

У шлюбі у сторін народилось двоє доньок: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , а також ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 . Діти проживають з батьком.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_6 ОСОБА_8 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , змінила ім`я, про що 04 квітня 2013 року складено відповідний актовий запис № 6. Прізвище, ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені ОСОБА_1 .

З свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_7 від 27 березня 2014 року ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , змінив ім`я, про що 04 квітня 2013 року складено відповідний актовий запис № 5. Прізвище, ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, бажання змінити відносини між подружжям та неодноразові спроби зберегти сім`ю позитивного результату не дали, позивач проживає окремо, шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують.

Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України, згідно з якою, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У ході розгляду справи сторонам надавався судом строк для примирення, однак зазначені заходи не призвели до збереження шлюбу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі наведеного, врахувавши всі обставини справи в сукупності, повне визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позов слід задовольнити, а шлюб розірвати.

Крім того, враховуючи визнання позову відповідачем, відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачці належить повернути з державного бюджету 50 % сплаченої неї при поданні позову суми судового збору, а також, згідно з ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивачки 605,60 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 56, 105, 110, 112, 115 СК України, ст.ст. 4, 13, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву задовольнити.

2. Шлюб, зареєстрований 04 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Ужгородському району реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 4 від 04.10.2003, розірвати.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків або 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.) судового збору, сплаченого при поданні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 3 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суддя Н.І. Зарева