Справа № 396/2397/23
Провадження № 2-п/396/2/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2024 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Цесельської О.С., за участі секретаря судового засідання Кравченко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, від імені якого діє представник звернувся до суду позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в позові вказав, що 29.06.2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №С-001-0Ю, також 02.07.2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №Z75.19690.004070774. Відповідач не виконала умов кредитногь договору, а тому виникла кредитна заборгованість. 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено договір факторингу № 07072023 у відповідності до якого АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» вимоги до боржників, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 . Таким чином відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК ЄАПБ» за кредитним договором № №С-001-0 в розмірі 15315,08 гривень, за кредитним договором № Z75.19690.004070774 в розмірі 55068,35 гривень та судові витрати в сумі 2684 гривні судового збору.

Ухвалою судді від 23.01.2024 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

17.04.2024 року ухвалено заочне рішення у справі, яке ухвалою суду від 03.06.2024 року скасовано, а справу призначено до розгляду.

Відповідач подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що не погоджується з позовними вимогами, оскільки позивачем не доведено допустимими доказами факт видачі кредитів і розмір заборгованості по кожному кредиту, так як наданий розрахунок не є належним доказом. Не надано оригінал кредитного договору, а ознайомлення з паспортом споживчого кредиту і його підписання не означає укладення договору про споживчий кредит, оскільки в паспорті споживчого кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Відсутній детальний розрахунок заборгованості. Крім того за договором кредиту № Z75.19690.004070774 вказує про пропуск строку позовної давності, який визначений умовами договору в 3 роки та сплив, а тому просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

Представник позивача подав відповідь на відзив, вказавши, що вважає відзив безпідставним, необгрунтованим та таким, що не пвідлягає задоволенню, так як договора кредиту з відповідачем укладено відповідно до норм закону, до відповідача не здійснювалось жодних додаткових нарахувань та не застосовано штрафних санкцій. Сток позовної давності по кредитному договору № Z75.19690.004070774 не порушено оскільки його строк дії зазначено до 02.07.2021 року, а по кредитному договору №С-001-0Ю строк позовної давності не порушено, оскільки п. 6 договору визначено строк в 10 років. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач подала заперечення на відзив вказавши, що позивач не подав до суду з позовом жодного первинного документу, який би підтвердив перерахунок кредитних коштів на її рахунок та розрахунки заборгованості по всих складових. Підтримала викладені раніше у відзиві заперечення на позовні вимоги та просила відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача на розгляд справи не з`явився, вказавши про розгляд у відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, надіслала клопотання про розгляд справи без участі.

У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесуза допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд, що 29.06.2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №С-001-0 (а.с. 8). До вкзаного договору було підписано паспорт споживчого кредиту, яким визначено всі його істотні умови (а.с. 9). Кредит оформлено за заявою відповідача, яка особисто нею підписана, що не заперечується спростовано самою Відповідачкою (а.с. 10, 11). Відповідно умов кредитного договору № С-001-0 від 29.06.2018 року, кредитодавець АТ «Ідея Банк» надав позичальнику відповідачу по справі ОСОБА_1 кредит в сумі 5700 грн. (а.с.8).

02.07.2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № Z75.19690.004070774 (а.с. 18-19). До вкзаного договору було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 21, 25). Відповідно умов кредитного договору № Z75.19690.004070774 від 02.07.2018 року, кредитодавець АТ «Ідея Банк» надав позичальнику відповідачу по справі ОСОБА_1 кредит в сумі 24000 грн. (а.с.18, 141).

Позивачем було виконано умови кредитних договорів та надано відповідачу обумовлену суму кредиту, доказів на спростування вказаних доводів відповідачем суду не надано. Розрахунок загальної суми заборгованості відповідача по кредитному договору наданий суду і відповідає вимогам закону.

У зв`язку з порушеннями кредитних зобов`язань за кредитними договорами відповідач має заборгованість: за кредитним договором № №С-001-0 в розмірі 15315,08 гривень, за кредитним договором № Z75.19690.004070774 в розмірі 55068,35 гривень, що вбачається з розрахунку (а.с. 17, 31).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Згідно із ст. ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Однак, відповідач грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договорів не повернув, що призвело до виникнення заборгованості за договорами. Таким чином, в порушення умов кредитних договорів, а також вимог ст. ст.509,526,1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договорів не виконав.

Відповідно дост. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Отже, у відповідності до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Частиною 1ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Судом встановлено, що 07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено договір факторингу № 07072023 у відповідності до якого АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» вимоги до боржників (а.с. 32,33), в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 по кредитних договорах № №С-001-0 в розмірі 15315,08 гривень, та № Z75.19690.004070774 в розмірі 55068,35 гривень, що підтверджується витягом з реєстру боржників №4 від 07.07.2023 року (а.с. 34, 134-140).

Позивач зазначає, що всупереч умовам кредитних договорів, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок позивача ні на рахунок попереднього кредитора.

Тому, представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № С-001-0 в розмірі 15315,08 гривень, з яких: 5659,13 грн. заборгованість за основним боргом; 9655,95 грн. заборгованість за відсотками; за кредитним договором № Z75.19690.004070774 в розмірі 55068,35 гривень, з яких: 20322,16 грн. заборгованість за основним боргом; 34746,19 грн. заборгованість за відсотками, що повністю підтверджено відповідними розрахунками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, що вбачається з розрахунку заборгованості.

Розглядаючи питання застосування строків позовної давності суд вказує наступне:

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст.262 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Згідно положень ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін.

Дійсно з розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж по кредиту Z75.19690.004070774 здійснено 04.02.2019 року, однак умовами договору встановлено строк його дії до 02.07.2021 року, тобто і строк позовної давності відраховується з моменту закінчення терміну дії договору.

Вказане узгоджується з позицією ВС справа №628/3327/15 постанова від 12.04.2022 року, де вказано, що погашення кредитної заборгованості щомісячними платежами здійснюється протягом усього строку дії кредитного договору.

Умовами договору № С-001-0, зокрема п. 6 визначено, що позовна давність становить 10 років, що передбачено ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Отже, враховуючи зазначене та дослідивжи надані сторонами докази, суд не вбачає пропуску строків позовної давності.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

На час розгляду справи відповідачем не надано суду доказів визнання недійсними кредитних договорів, як і не надано доказів виконання відповідачем кредитних зобов`язань, тому на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 22, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 76, 133, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 281-282, 283-289, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , - на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Європейська агенція з повернення боргів»» (, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, реквізити IВAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості:

- за кредитним договором № С-001-0 в розмірі 15315,08 гривень, з яких: 5659,13 грн. заборгованість за основним боргом; 9655,95 грн. заборгованість за відсотками;

- за кредитним договором № Z75.19690.004070774 в розмірі 55068,35 гривень, з яких: 20322,16 грн. заборгованість за основним боргом; 34746,19 грн. заборгованість за відсотками.

Всього стягнути заборгованість за договорами у загальному розмірі 70383,43 грн. та 2684 гривні витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. С. Цесельська