Провадження № 2/0203/2105/2024
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
22 листопада 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
за участю секретаря Шаблі О.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу у паперовій формі за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті за теплопостачання, -
В обґрунтування позову зазначається, що 13 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та Міським комунальним підприємством «Дніпровські міські теплові мережі» укладено договір про постачання теплової енергії № 050755. В подальшому рішенням Дніпровської міської ради від 27 липня 2016 року № 28/12 надано дозвіл на передачу з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради об`єктів і мереж теплопостачання та 27 вересня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору про постачання теплової енергії № 050755, що є невід`ємною частиною договору про постачання теплової енергії. Так, КП «Теплоенерго» ДМР протягом опалювального сезону 2022/2023 в продовж періоду з листопада 2022 року по березень 2023 року включно надавало послуги з постачання телової енергії ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач не виконує покладені на нього за вищевказаним договором зобов`язання, рахунки та акти здачі-приймання теплової енергії своєчасно не підписував та оплату за надані йому послуги не проводив, у зв`язку із чим за відповідачем утворилася заборгованість за період з листопада 2022 року по березень 2023 року в розмірі 21 503,48 грн. Окрім цього, у зв`язку із порушенням зобов`язання за договором про постачання теплової енергії, позивачем також нараховані пеня в розмірі 5 261,78 грн. , 3% річних в розмірі 993,21 грн. та інфляційні збитки в розмірі 1 646,67 грн.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2024 року зазначену позовну заяву передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, оскільки відповідач зареєстрований в Центральному районі міста Дніпра.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 жовтня 2024 року зазначена справа розподілена та передана судді Колесніченко О.В. 17 жовтня 2024 року.
З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 18 жовтня 2024 року, після отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином.
Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв.
В судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомив та про розгляд справи за його відсутність не клопотав, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, який 22 листопада 2024 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача, що з`ясуванню обставин не перешкоджає.
Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Судом встановлено, що 13 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та Міським комунальним підприємством «Дніпровські міські теплові мережі» укладено договір про постачання теплової енергії № 050755. В подальшому рішенням Дніпровської міської ради від 27 липня 2016 року № 28/12 надано дозвіл на передачу з балансу КП «Дніпровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради об`єктів і мереж теплопостачання та 27 вересня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору про постачання теплової енергії № 050755, що є невід`ємною частиною договору про постачання теплової енергії. Так, КП «Теплоенерго» ДМР протягом опалювального сезону 2022/2023 в продовж періоду з листопада 2022 року по березень 2023 року включно надавало послуги з постачання телової енергії ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-19, 48 зворот 50, 23).
Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6042682 від 27 грудня 2004 року об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_1 (а.с. 19 зворот 22).
Відповідно до п. 3.2.2 договору про постачання теплової енергії, споживач теплової енергії зобов`язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором, а також на кінець опалювального сезону проводити звіряння розрахунків з енергопостачальною організацією.
Відповідно до п. 5.2 вищевказаного договору, облік споживання теплової енергії здійснюється розрахунковим способом за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до п. 7.2 вищевказаного договору, розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт на відпуск - отримання теплової енергії (в 2х примірниках) по формі додатку 4. Умови п. 7.3 Договору передбачають, що споживач зобов`язаний не пізніше ніж за 5 днів до початку розрахункового періоду сплачувати енергопостачальній організації вартість теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою у додатку 1 до цього договору, по власним платіжним дорученням, з зазначенням періоду, за який він сплачує. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем в продовж 5 діб після одержання рахунку енергопостачальної організації, яка зобов`язана направити його споживачу не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів (п. 7.4 договору).
Пунктом 8.2.3 договору про постачання теплової енергії, в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію передбачено нарахування пені в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.
Відповідно до п. 1.1.1. додаткової угоди КП «Теплоенерго» є новою енергопостачальною організацією та набуває прав і обов`язків, належних енергопостачальній організації за основним Договором, укладеним із споживачем і стає стороною за основним договором.
Згідно п. 1.1.4 додаткової угоди права, зобов`язання та відповідальність за основним договором переходять до нової енергопостачальної організації в тому обсязі, в якому вони належали енергопостачальній організації до набрання чинності цієї Угоди.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Статтею 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація; з послуг з постачання гарячої води суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КП «Теплоенерго» ДМР здійснює економічну діяльність, зокрема, з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, а також неспеціалізовану оптову торгівлю, вантажний автомобільний транспорт, технічні випробування та дослідження та будівництво житлових і нежитлових будівель (а.с. 53). Тобто, створено з метою задоволення потреб населення та інших споживачів, незалежно від форм власності, в послугах централізованого постачання теплової енергії та гарячої води, а також обслуговування всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж.
Згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідач не виконував покладені на нього за договором про постачання теплової енергії зобов`язання, рахунки та акти здачі-приймання теплової енергії своєчасно не підписував та оплату за надані йому послуги не проводив, у зв`язку із чим за відповідачем виникла заборгованість за період з листопада 2022 року по березень 2023 року в розмірі 21 503,48 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 7, ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначений обов`язок саме споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послу підготовлений виконавцем на основі типового договору. Обов`язком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг.
Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відсутність укладеного між сторонами договору не звільняє споживача обов`язку щодо оплати наданих йому послуг централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води).
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Такі правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року (який діяв до 01 травня 2019 року) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно п. 35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором.
Відповідно до п. 15 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року, який введено в дію 01 травня 2019 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року № 6-2951цс15.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.
На підставі ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Частиною першою ст. 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості за теплопостачання в розмірі 21 503,48 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних збитків та пені, суд зазначає наступне.
Так, позивачем заявлені до стягнення нарахування у відповідності до положень ст. 625 ЦК України за період з листопада 2022 року по березень 2023 року.
Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Починаючи з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України був введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, що Указом Президента України продовжено до 07 лютого 2025 року.
За таких обставин, оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення нарахувань у відповідності до положень ст. 625 ЦК України за період, у який на території України введено воєнний стан, приймаючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення 3% річних на суму 993,21 грн., інфляційних збитків на суму 1 616,67 грн. та пені в розмірі 5 261,78 грн.
Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 грн. підтверджується платіжною інструкцією № 6707 від 05 вересня 2024 року. Враховуючи те, що задоволено 73,12 % позовних вимог (21 503,48 грн х 100% / 29 405,14 грн.), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 1 771,25 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2 422,40 грн х 73,12% / 100%).
Керуючись ст.ст. 3-5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 280, 282 ЦПК України, суд, -
Позов Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті за теплопостачання задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Відповідач вправі подати до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.
Повне рішення підписане 22 листопада 2024 року у день його складення і, починаючи з наступного за цим дня, набирає законної сили після спливу тридцяти днів, протягом яких може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, а така само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.
Суддя О.В. Колесніченко