Провадження № 2/522/7854/24
УХВАЛА

25 листопада 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Сузір`я Будова», Товариства з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система», Споживчого товариства «Сузір`я Плюс» про визнання майнових прав на об`єкти нерухомого майна та визнання недійсними нікчемних правочинів із застосуванням наслідків недійсності нікчемних правочинів, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Сузір`я Будова», Товариства з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система», Споживчого товариства «Сузір`я Плюс», в якій позивач просить визнати за ним майнові права на об`єкти інвестування: двокімнатну квартиру, загальною площею 70,1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок секція 4, поверх 5, будівельний номер квартири АДРЕСА_2 , житловий будинок секція 4, поверх 5, будівельний номер нежитлового приміщення 5к. Крім того, позивач просить визнати недійсними нікчемні правочини, а саме: додаткову угоду № 4 до Договору про спільну діяльність № 1/Г-19 від 25 січня 2024 року, укладену між ТОВ «УВГП-Система» та Споживчим товариством «Сузір`я Будова»; додаткову угоду № 5 до договору про спільну діяльність № 1/Г-19 від 01 березня 2024 року, укладену між ТОВ «УВГП Система» та Споживчим товариством «Сузір`я Будова»; акта № 1 прийому передачі будівельно-монтажних робіт до договору про спільну діяльність № 1/Г-19 від 29 серпня 2016 року по об`єкту: «Будівництва житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 черга будівництва (IV та V пускові комплекси)» та застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів шляхом повернення сторін у стан, що передував укладенню указаних правочинів та шляхом повернення Споживчому товариству «Сузір`я Будова» будівельно-монтажних робіт до договору про спільну діяльність № 1/Г-19 від 29 серпня 2016 року по об`єкту: «Будівництва житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 черга будівництва (IV та V пускові комплекси)».

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя повинен перевірити, зокрема, належність справи до юрисдикції суду.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За частиною першою статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до положень частини 2 статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Наведена норма свідчить, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач ОСОБА_2 заявляє вимоги про визнання за ним майнових прав на об`єкти нерухомого майна за договорами асоційованого членства в споживчому товаристві № 4/66 від 27.02.2018 та № 4/5к-К від 13.11.2018, укладеними між ним та Споживчим товариством «Сузір`я Будова». Такі вимоги, виходячи із суті спору та характеру правовідносин підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, у позовній заяві позивач заявляє вимоги про визнання недійсними нікчемних правочинів, а саме: додаткової угоди № 4 до Договору про спільну діяльність № 1/Г-19 від 25 січня 2024 року, укладеної між ТОВ «УВГП-Система» та Споживчим товариством «Сузір`я Будова»; додаткової угоди № 5 до договору про спільну діяльність № 1/Г-19 від 01 березня 2024 року, укладеної між ТОВ «УВГП Система» та Споживчим товариством «Сузір`я Будова»; акта № 1 прийому передачі будівельно-монтажних робіт до договору про спільну діяльність № 1/Г-19 від 29 серпня 2016 року по об`єкту: «Будівництва житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, пр-т Гагаріна, 19-21 черга будівництва (IV та V пускові комплекси)» та застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів шляхом повернення сторін у стан, що передував укладенню указаних правочинів та шляхом повернення Споживчому товариству «Сузір`я Будова» будівельно-монтажних робіт до договору про спільну діяльність № 1/Г-19 від 29 серпня 2016 року по об`єкту: «Будівництва житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, пр-т Гагаріна, 19-21 черга будівництва (IV та V пускові комплекси)».

Як слідує з додаткової угоди № 4 до Договору про спільну діяльність № 1/Г-19 від 25 січня 2024 року, вона укладена між ТОВ «УВГП-Система» та Споживчим товариством «Сузір`я Будова», відповідно до якої сторони дійшли згоди розірвати з 25.01.2024 договір про спільну діяльність № 1/Г-19 від 29 серпня 2016 року, уповноважити останнього вчинити дії щодо зняття з обліку договору про спільну діяльність № 1/Г-19 з обліку в ГУ ДПС в Одеській області до 30.03.2024. СТ «Сузір`я Будова» зобов`язана передати виконані роботи Генеральним підрядником ТОВ «УВГП-Система» в строк до 29.02.2024.

Відповідно до додаткової угоди № 5 до договору про спільну діяльність № 1/Г-19 від 01 березня 2024 року, укладеної між ТОВ «УВГП Система» та Споживчим товариством «Сузір`я Будова», сторони уповноважили СТ «Сузір`я Будова» вчинити дії щодо зняття з обліку договору про спільну діяльність № 1/Г-19 з обліку в ГУ ДПС в Одеській області до 30.09.2024; СТ «Сузір`я Будова» зобов`язана передати виконані роботи Генеральним підрядником ТОВ «УВГП-Система» в строк до 01.09.2024.

Згідно з актом приймання-передачі будівельно-монтажних робіт до договору про спільну діяльність № 1/Г-19 від 29 серпня 2016 року по об`єкту: «Будівництва житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 черга будівництва (IV та V пускові комплекси)», СТ «Сузір`я Будова» передає будівельно-монтажні роботи по будівництву житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення площею 32 862,1 кв.м. та підземного паркінгу загальною площею 1 599, 4 кв. м., загальною вартістю 239 767 870 грн, в т. ч. ПДВ 20% 39 961 311, 67 грн , які виконані Генеральним підрядником, а саме: будівельно-монтажні роботи по будівництву житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення площею 32 862,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 черга будівництва IV пусковий комплекс загальною вартістю 182 981 704, 13 грн в т. ч. ПДВ 20%; будівельно-монтажні роботи по будівництву підземного паркінгу загальною площею 1 599, 4 кв.м., І черга будівництва IV пусковий комплекс загальною вартістю 56 786 165, 87 грн, в т. ч. ПДВ 20% - 9 464 360,98 грн.

Отже, як слідує зі змісту указаних правочинів, вони укладені між юридичними особами, стосуються та укладені на здійснення ними господарської діяльності, а тому спір в частині визнання недійсними нікчемних правочинів із застосуванням наслідків недійсності нікчемних правочинів підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За правилами ч. 4 ст. 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

ОСОБА_2 з власної ініціативи об`єднав позовні вимоги без дотримання правил об`єднання позовних вимог.

Пунктом 2 частини 4 статті 185 ЦПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Судом при постановленні даної ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить із того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що звертаючись до суду з даною позовною заявою, ОСОБА_3 порушено правила об`єднання позовних вимог, що є підставою для повернення позовної заяви.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись п. 2 ч. 4 ст. 185, ст. 188 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Сузір`я Будова», Товариства з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система», Споживчого товариства «Сузір`я Плюс» про визнання майнових прав на об`єкти нерухомого майна та визнання недійсними нікчемних правочинів із застосуванням наслідків недійсності нікчемних правочинів - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА