РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді Костянтина Шепеля,

із секретарем судового засідання Раїсою Буга,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

приходить до такого.

Позиція позивача

Позивачка звертається до суду з позовом, в якому вказує, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 9 січня 2023 року, зареєстрованим у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Кайвано Провінції Неаполя Італійської Республіки. У сторін є спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого позивачка народила до реєстрації шлюбу, батьком якого є відповідач. Відповідно до довідки, виданої Генеральним консульством України в Неаполі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований громадянином України. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату почуття любові, сторони перестали розуміти та поважати один одного, проживати однією сім`єю, вести домашнє господарство, а також з`явились розбіжності в поглядах на сімейне життя, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання і утримання дитини. Всі проблеми шлюбного життя виникли на фоні вирішення питання між сторонами щодо місця подальшого проживання сім`ї, позивачка бажала повернутись до України, а відповідач не бажає повертатись до України взагалі, що і призвело до припинення шлюбних відносин. Неодноразово сторони намагались вирішити дане питання, однак все виявилось марним та в липні 2024 року позивачка повернулась разом з малолітнім сином на постійне проживання до України, а відповідач залишився проживати в Італії. На даний час шлюб носить формальний характер, а тому подальше сумісне життя, примирення, збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам обох членів подружжя. Зазначає про відсутність спору щодо поділу майна та місця проживання дитини. Просила розірвати шлюб (а.с.1-2).

Позиція відповідача

Відповідач свою позицію не виклав. Правом надання відзиву на позов не скористався.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Ухвалою суду від 26 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали для подачі відзиву на позовну заяву, а також встановлено позивачу та відповідачу строк п`ять днів для подання відповіді на відзив та заперечень (а.с.24).

Ухвала про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові та підтверджена інформацією наданою Ходорівською міською радою Стрийського району Львівської області (а.с. 22).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач особисто отримав копію ухвали та позовної заяви з додатками 10 вересня 2024 року (а.с. 30).

Відповідач заяви про неможливість подання відзиву на позов через введення воєнного стану у країні не подав.

Заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило.

Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації нею права судового захисту своїх прав та інтересів.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, уродженка м. Жмеринка Вінницької області (а.с.4) зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб перекладеного з італійської мови на українську, сторони 9 січня 2023 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Кайвано Провінції Неаполя Італійської Республіки про, що зроблено актовий запис № 1 частина І рік 2023 (а.с.7-9).

Згідно з копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану мерія міста Каівано(не), перекладеного з італійської мови на українську, сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про, що зроблено відповідний запис в реєстрі актів про народження № 121 частина 2 серія В рік 2022. Свідоцтво видано 9 січня 2023 року адміністративним виконавцем відділу реєстрації актів цивільного стану Маріо Маццано (а.с. 12-14).

Відповідно до копії довідки про реєстрацію особи громадянином України № 536-106 від 4 травня 2023 року виданої Генеральним консулом ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований громадянином України (а.с.16).

Відповідно до довідки виданої квартальним комітетом «Товарна» від 31 липня 2024 року № 1051, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_7 (а.с. 17).

Згідно з копією паспорта, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уродженець с. Грусятичі Жидачівського району Львівської області (а.с. 18).

Підставою даного позову є фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також правові норми, на які він посилається в підтвердження своїх вимог: небажання відповідача в добровільному порядку розірвати шлюб, наявність спільної неповнолітньої дитини. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача - про припинення певних правовідносин (розірвання шлюбу).

Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Відповідно до статті 58 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні.

Згідно зі статтею 63 Закону України "Про Міжнародне приватне право України", припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Процедура легалізації в Україні свідоцтва про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, або рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном (затвердженої Наказом МЗС України №113 від 4 червня 2002 року).

Відповідно до наказу Мін`юсту № 52/5 від 18 жовтня 2000 року (в редакції від 18 листопада 2003 року №140/5) "Про затвердження Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні", документи, видані компетентними органами іноземних держав, що свідчать акти цивільного стану, вчинені за межами України за законами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана ВР України.

Відповідно до міжнародного договору статті 1 Гаазької Конвенції від 5 жовтня 1961 року передбачено, що її умови поширюються на офіційні документи, які були видані на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Такими документами визнаються: 1) документи, що походять від прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; 2) адміністративні документи; 3) нотаріальні акти та інші. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампа, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був виданий (ст.3 Конвенції). При цьому апостиль повинен відповідати вимогам Доповнення до Конвенції.

Відповідно до статтей 2 та 3 Гаазької Конвенції (набрання чинності в Україні 22 жовтня 2003 року) кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно з положенням вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі - учасниці цієї Конвенції.

Частиною 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до статтей 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом частини другої статті 104, статті 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З роз`яснень, наданих у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення.

Згідно зі статтею 51 Конституції України, частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання.

Вирішуючи справу про розірвання шлюбу, суд враховує, що принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в частині першій підпункту «с» статті 16 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок, яка проголошує однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання.

Відповідно до статей 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Висновки суду

Як вбачається з матеріалів справи позивачка разом із відповідачем деякий час разом мешкали за кордоном, уклали шлюб в м. Кайвано Провінції Неаполя Республіка Італія, на сьогоднішній день сторони разом не мешкають, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків, сторони є громадянами України, крім того шлюб легалізований на території України, що на думку суду є достатніми підставами для розірвання шлюбу без обов`язкового виїзду закордон, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом першим частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У позовній заяві позивачка просить судові витрати залишити за нею, у зв`язку з цим суд не вирішує питання щодо стягнення судового збору.

Керуючись статтями 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, на підставі статтей 58, 63 Закону України "Про Міжнародне приватне право України", статтей 56, 104, 105, 110, 112 СК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Кайвано Провінції Неаполя Італійської Республіки, актовий запис № 1 частина І рік 2023.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ім`я (найменування) сторін

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований по АДРЕСА_2 .

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ