Справа № 362/1801/24
Провадження № 2/362/1568/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2024 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обухівської районної державної адміністрації Київської області про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в обґрунтування вимог якого зазначив, що він рухався на автомобілі марки «Renault Trafic» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , та, через погану видимість, здійснив зіткнення із бетонними плитами на в`їзді в місто Васильків, що мали вигляд встановленого «блокпосту» без жодних попереджувальних знаків.

Також, позивач зазначив, що за викликом № 102 йому було відмовлено в оформленні вказаного ДТП, внаслідок якого було пошкоджено керований ним автомобіль та він зазнав тілесних ушкоджень.

У підсумку, позивач вважає, що саме Обухівська РДА яка не дотрималась правил облаштування «блокпосту» має відповідати за шкоду завдану внаслідок ДТП, а тому, посилаючись на відповідні норми цивільного законодавства, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь завдану матеріальну шкоду в сумі 209 063 гривні 20 копійок та моральну шкоду в розмірі 460 000 гривень 00 копійок (а.с. 67 70).

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Відповідач надав відзив на позов у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивач не є власником пошкодженого авто, РДА не видавала документів про облаштування «блокпосту» та із наданих позивачем відомостей неможливо достовірно встановити місце ДТП (а.с. 79 84).

Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків.

Насамперед, слід врахувати, що позивач не є власником автомобіля марки «Renault Trafic» державний номерний знак НОМЕР_1 ; пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 6).

Також, із наданої позивачем роздруківки географічної локації неможливо достовірно встановити місце ДТП (а.с. 10).

Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України, передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Нормою частини 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Натомість, до позову не додано, під час розгляду справи позивачем не надано та в матеріалах справи відсутня належним чином завірена копія постанови суду із відміткою про набрання законної сили у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлено і повністю доведено вину відповідача чи будь-якої іншої особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнення такої особи до адміністративної відповідальності.

Тобто, за відсутності постанови суду у справі про адміністративне правопорушення із відміткою про набрання законної сили, якою встановлено і повністю доведено вину відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності, у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про стягнення з нього завданої внаслідок ДТП матеріальної та моральної шкоди на користь позивача.

Як на підставу своїх вимог, позивач посилається на факт винності у ДТП Обухівської РДА через облаштування «блокпосту» на в`їзді в місто Васильків.

Досліджуючи дане питання, суд враховує наступне.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1455 «Про затвердження Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», термін «блокпост» це посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Відповідно до стаття 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Нормою частини другої статті 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено, що військове командування, в межах повноважень, визначених цим Законом та Указом Президента України про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим Верховною Радою України, видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Проте, Обухівська районна державна (військова) адміністрація, згідно із законодавства не є військовим командуванням, а тому й не видавала жодних наказів чи розпоряджень до 28 лютого 2022 року з приводу встановлення, розміщення чи облаштування блокпостів у місті Василькові.

Перший наказ Начальника військової адміністрації пов`язаний з організацією роботи блокпостів було видано 01 березня 2022 року №11 «Про організацію роботи блокпостів на території Обухівського району» (а.с. 88).

Як наслідок, в супереч вимогам статей 76 84 ЦПК України, не підтверджено факт винності відповідача у ДТП.

Отже, під час розгляду справи позивачем, не виконано, передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, позивач не довів ту обставину, на яку він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: обставину винності відповідача у ДТП.

Як наслідок, наведені за змістом позовної заяви доводи позивача щодо винності відповідача у ДТП, суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені у встановленому цивільним процесуальним законом належними і допустимими доказами.

У зв`язку із цим, суд відхиляє та не використовує під час розгляду справи по суті надані позивачем на підтвердження своїх вимог усі письмові докази, оскільки відповідно до вимог статей 77 і 80 ЦПК України, вони не є належними і достатніми для встановлення факту вини відповідача у вказаній ДТП.

Таким чином, під час розгляду справи судом не встановлено існування передбачених цивільним законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, оскільки позивачем не доведено перед судом факту винності відповідача у ДТП.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

При цьому, на підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у позові, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на позивача (а.с. 48).

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 1166 ЦК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до Обухівської районної державної адміністрації Київської області про відшкодування шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 23 жовтня 2024 року.