Справа № 183/9246/23
№ 2/183/659/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року м.Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Дубовенко І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Коваленко Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Піщанської сільської ради, про визначення місця проживання дітей,

за участю: представника позивача адвоката Олійник О.А.,

відповідача ОСОБА_2 , суд

в с т а н о в и в :

09 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що з 15 квітня 2011 року він перебував у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини між сторонами припинилися 30 липня 2023 року, старший син залишився проживати з батьком, а молодшого відповідач забрала із собою до свого нового співмешканця. З 09 березня 2022 року позивач перебуває у лавах ЗСУ. Від старшого сина позивачу стало відомо, що відповідач дуже часто залишає дітей самих, в тому числі і в нічний час; старший син фактично опікується молодшим братом, готує їжу; були випадки, коли під час нічного вимкнення електропостачання та масованої атаки діти прибігли до сусідки, тому як матері не було вдома. Крім того, відповідач неодноразово залишала дітей зі своєю сестрою. Також йому стали відомі обставини щодо неналежного опікування дітьми. Тому як під час розпиття спиртних напоїв син ОСОБА_5 замість води, почав пити горілку, яка містилася у пляшці з-під води « ОСОБА_6 ». Враховуючи, що відповідача не цікавлять діти, у країні введений воєнний стан, діти потребують особливої уваги позивач вимушений звернутися до суду з означеним позовом. З урахуванням зазначених обставин, позивач вважає, що відповідача не цікавлять діти; у країні введений воєнний стан та діти потребують особливої уваги; він як батько дітей може забезпечити всі належні умови для комфортного проживання та виховання дітей, оскільки він має стабільний дохід та власне житло, крім того не має наміру чинити перешкод у спілкуванні дітей з матір`ю, у зв`язку з чим вважає, що в нього як у батька дітей, є всі підстави для звернення до суду із вказаним позовом.

16 січня 2024 року ОСОБА_2 поданий відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову через те, що дійсно від шлюбу з позивачем у них є двоє малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 06 листопада 2023 року шлюб між сторонами був розірваний. Позивач дійсно з 09 березня 2022 року перебуває у лавах ЗСУ, коли приїздить у відпустку то завжди спілкується з дітьми, стосунки з дітьми хороші, вона будь-яких перешкод у спілкування з дітьми позивачу не чинить. Вважає, що посилання відповідача на те, що вона не опікується дітьми є наклепом, вона працює у закладі освіти та займається своїми дітьми. Дійсно під час перебування позивача на службі, вона залишала дітей і самих, і з іншими дорослими або через роботу. Або коли вона була вимушена перебувати в стаціонарі в лікарні. Діти постійно проживають з нею після того, як вона пішла від позивача. Старший син під час відпустки позивача може залишатися з батьком, вона цьому не перешкоджає. Вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2023 року справу прийнято до провадження судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Дубовенко І.Г. та призначене підготовче провадження. 16 січня 2024 року на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітніх дітей.

25 березня 2024 року підготовче провадження у справі закрите та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Олійник О.А. в повному обсязі підтримала позовні вимоги позивача та, посилаючись на ті ж підстави, просила суд задовольнити позов, визначити місце проживання дітей разом з батьком. Також представник позивача зазначив, що під час розгляду справи з урахуванням наданих позивачем доказів, вважає що є достатні підстави вважати, що позов батька обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та, посилаючись на підстави, зазначені у відзиві, просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Опитана в судовому засіданні малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснив, що у нього гарні стосунки як матір`ю так і з батьком. Останнім часом він з мамою та молодшим братом мешкають з новим чоловіком мами. Крім того, вони чекають на народження сестрички, він дуже пишається своїм батьком, який боронить країну, під час відпустки батька він багато часу з ним проводить. Стосунки у нього та брата гарні як з мамою так і з вітчимом ОСОБА_7 .

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав, наданий суду висновок, та просив залишити проживати малолітніх дітей з матір`ю. Зазначив, що органом здійснений виїзд за місцем проживання дітей, діти охайні, доглянуті, забезпечені усім необхідним для їхнього віку. Діти добре ставляться як до матері, так і до батька, підстав для визначення їх проживання з батьком немає.

В судовому засіданні за клопотанням сторони позивача, допитані:

- свідок ОСОБА_9 , яка пояснила, що вона є сестрою позивача, який з березня 2022 року перебуває у лавах ЗСУ. Раніше стосунки з відповідачем були хороші, на даний час не дуже, через її погане ставлення до дітей. Вона мешкає поряд з будинком, де мешкала сім`я його брата. З початком війни в України в лютому 2022 року вона виїздила за межі країни. У серпні 2022 року коли вона повернулася до України, деякий час допомагала відповідачу доглядати за дітьми. Зазначила, що діти чисті, доглянуті не голодні. Весною 2023 року стався розрив між братом та дружиною і вони не втручалися в їхнє життя. Бачила, як відповідач приводила в дім коханця, та друзів, з якими в тому числі розпивали спиртні напої;

- свідок ОСОБА_10 , яка пояснила, що вона знає дітей подружжя сторін давно, фактично з народження ОСОБА_11 . Величев ОСОБА_7 з березня 2022 року перебуває у ЗСУ. Вона мешкає поряд з будинком, де мешкала родина ОСОБА_12 ; діти дуже часто зверталися до неї за допомогою різного роду. Також був випадок, коли діти прибігли до неї в темну пору року, тому як вимкнули електропостачання, а матері вдома не було. До дому діти пішли близько 23-30 години. Бачила, як відповідач часто залишала дітей самих. З липня 2023 року їй нічого невідомо щодо дітей ОСОБА_12 , тому як відповідач виїхала з цього будинку разом з дітьми. Їй відомо, що відповідач працює в школі асистентом вчителя.

- свідок ОСОБА_13 , який пояснив, що він знає ОСОБА_1 по роботі, з яким підтримує добрі стосунки близько 20 років. З березня 2022 року позивач перебуває у лавах ЗСУ. Через рік після того, як ОСОБА_7 пішов служити, - відповідач стала вести розгульний образ життя, про це він знає зі слів, особисто сам нічого не бачив;

- свідок ОСОБА_14 , яка пояснила, що на неї відповідач неодноразово залишала дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , в тому числі, коли відповідач перебувала в лікарні на операції. Також їй відомі випадки, коли відповідач неодноразово залишала своїх дітей самих вдома. Без стороннього догляду за ними, в тому числі і у пізній час доби.

Заслухавши осіб, що беруть участь у справі, думку малолітньої дитини, яка досягла 10 років, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків, а саме:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей Указ затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-ІХ. Воєнний стан неодноразово продовжений і діє на сьогодні. Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. При цьому, спосіб захисту повинен бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Обрання особою неналежного способу захисту порушеного права в судовому порядку, який не відповідає як змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і характеру його порушення, а також не призводить до поновлення порушеного права цієї особи, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна; довести ті обставини, па які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яки: суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справі (ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказуванні Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чі заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають прав обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмет доказування та одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобам доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказуванні (ст. ст.77,78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обстави справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно д свого внутрішнього переконання.

Ч.ч. 1, 4, 5 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 85, шлюбі з 15 квітня 2011 року, який рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/8875/23 від 06 листопада 2023 року, що набрало законної сили 06 грудня 2023 року розірваний.

Від шлюбу у подружжя має двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження.

ОСОБА_1 з 2003 року працює слюсарем по ремонту рухомого складу (тепловозів) в локомотивному депо залізничного цеху; з 09 березня 2022 року перебуває на службі у ЗСУ; позитивно характеризується як за місцем роботи, так і за місцем служби; має у власності житловий будинок, облаштований для проживання родини; стан здоров`я добрий.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за № 290 від 20 грудня 2023 року, вважають за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З висновку та довідки про місце проживання від 01.08.2023 року вбачається, що родина Величевих: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їхні діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_3 мешкали та були зареєстровані до серпня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Після припинення шлюбних стосунків сторін, ОСОБА_2 разом з дітьми оселилася за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 працює в Піщанському ліцеї з 01 серпня 2023 року на посадах: вихователя для супроводу дітей в шкільному автобусі, вчителя початкових класів, асистента вчителя; добре характеризується за місцем роботи та мешкання.

Відповідно до акту фактичного проживання Піщанської сільської ради ОСОБА_2 разом з дітьми: ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , які зареєстровані в АДРЕСА_1 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_15 , 01.09.2011 року народженні навчається у Піщанському ліцеї Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області з першого класу; мати дитини постійно приділяє увагу вихованню сина, підтримує зв`язок зі школою; а ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є вихованцем закладу КЗ «Піщанський заклад освіти «Сонечко» Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області з 2019 року; весь час перебування дитини у закладі мати дитини постійно піклувалася про нього, водила до садочку.

Згідно довідки сімейного лікаря з 2011 року ОСОБА_2 несе відповідальність за стан здоров`я дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , до дому викликає лікаря дітям ОСОБА_2 .. Психосоматичний стан дітей відповідає віку та розвитку.

08 листопада 2023 року комісією Служби у справах дітей Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області складений акт обстеження умов проживання ОСОБА_2 та її дітей. За результатами обстеження умови проживання хороші в квартирі чисто, тепло, у дітей є письмовий стіл, комп`ютер, особисті телефони, квартира обладнана необхідними меблями. Діти мають особисті ліжка, шафи для особистих речей, забезпечені сезонним одягом та продуктами харчування. Мати відповідально ставиться до своїх обов`язків, забезпечує дітям освітні, культурні послуги, піклується про їх фізичний, психічний, духовний розвиток.

Суд критично ставиться до наданих позивачем доказів проживання разом з ним малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому як в судовому засіданні встановлено та підтверджено як показаннями сторін, дитини - ОСОБА_11 , свідків так і дослідженими матеріалами, що після того, як ОСОБА_2 разом з дітьми виїхала з будинку, що належить позивачу, де до літа 2023 року мешкала вказана родина - ОСОБА_15 під час відпустки позивача дійсно мешкав разом з батьком два тижні, тому як відповідач не чинить перешкод у спілкуванні дітей з батьком.

Таким чином, на сьогодні діти проживають з матір`ю. Вказана обставина підтверджується сторонами.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що на сьогодні діти проживають з ОСОБА_2 .

За положеннями частини 1 статті 3, частини 1 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «М.С. проти України» (рішення від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже потім права батьків.

Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо.

Таким чином, при вирішенні спорів про визначення місця проживання дитини доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку. Суд враховує ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їхгього здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 26 травня 2021 року у справі № 309/1760/16-ц.

З урахуванням введення в країні з 24 лютого 2022 року воєнного стану, з огляду на те, що діти проживають з матір`ю, дитина, що досягла 10-річного віку ОСОБА_15 в судовому засіданні виявляє бажання проживати з матір`ю, при цьому добре ставиться до батька, любить його та під час його відпусток проводить з ним час, характеристики сторін, перебування позивача у лавах ЗСУ; з огляду на ті обстави, які визнані сторонами в судовому засіданні, суд дійшов до висновку, про те, що найкращим інтересам малолітніх дітей буде відповідати визначення їх місця проживання разом з матір`ю.

На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Піщанської сільської ради, про визначення місця проживання дітей відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ).

Третя особа: орган опіки та піклування Піщанської сільської ради (, адреса місцезнаходження: вул..Центральна, 4, с.Піщанка Новомоскоського району Дніпропетровської області, 51283).

Повний текст рішення виготовлений 31 травня 2024 року.

Суддя І.Г.Дубовенко