Дата документу 15.10.2024Справа № 554/415/22
Провадження № 2/554/1427/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

15 жовтня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді Гольник Л.В.,

секретаря судового засідання Михайленко К.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Полтаві у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку спільного майна,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року до Октябрського районного суду м. Полтави звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку спільного майна, в якій просив встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 31. 08.2020 року по 30.10.2021 року та визнати однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнати право власності за ОСОБА_1 на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказав, що він, будучи доцентом кафедри хореографії Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка, познайомився з ОСОБА_3 , яка навчалася в університеті на заочній комерційній формі навчання в магістратурі кафедри хореографії психолого-педагогічного факультету з 01.09.2019 року по 31.12.2020 року, де він викладав свою дисципліну та здійснював керівництво науковою діяльністю магістрів.

У них склалася дружні стосунки, які з часом переросли у взаємні почуття і з середини лютого 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стали спільно проживати, як чоловік та жінка, в належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку АДРЕСА_2 в ті дні, коли вона перебувала на навчанні.

Обговоривши умови спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка й жінки, але на перших порах без реєстрації шлюбу, а також погодившись, що вони будуть утримувати та виховувати доньку відповідача від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 у червні 2020 року переїхала в належний позивачу житловий будинок спільно з донькою, і вони стали проживати, як одна сім`я, не приховуючи своїх стосунків.

ОСОБА_3 подала позов до Глобинського районного суду Полтавської області про розірвання шлюбу, рішенням якого від 29.07.2020 року шлюб між ОСОБА_3 та її чоловіком ОСОБА_5 було розірвано. Вказане рішення суду набрало законної сили 31.08.2020 року.

Вони стали постійно проживати в належному позивачу на праві власності житловому будинку по АДРЕСА_2 , вести спільний побут та домашнє господарство, спільний бюджет, разом придбавали і спільно користувалися придбаними побутовими речами та іншим набутим спільним майном; допомагали та підтримували один одного в життєвих та побутових питаннях, спільно утримували житло та спільно виховували доньку відповідача від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як чоловік і жінка влітку 2020 року позивач та відповідач разом з донькою відповідача спільно відправились на відпочином до Єгипту, де перебували в період з 12.07.2020 року по 24.07.2020 року.

У серпні 2020 року вони спільно вирішили придбати квартиру та зареєструвати її на ОСОБА_3 , яка в подальшому буде використовуватись її донькою по досягненню нею повноліття, а до того часу здавати цю квартиру в оренду, щоб компенсувати комунальні платежі і повернути витрачені на її придбання грошові кошти, оскільки значну їх частку позивач взяв в борг у своїх знайомих.

Після вивчення існуючих пропозицій та своїх фінансових можливостей вони дійшли згоди, що зможуть придбати однокімнатну квартиру вартістю не більше як за 350-360 тисяч грн., які позивач мав у своєму розпорядженні.

Оскільки ОСОБА_3 зволікала з офіційною реєстрацією шлюбу то позивач, розуміючи, що не матиме права власності на придбану квартиру, яку буде зареєстровано за ОСОБА_3 , за порадою своїх знайомих, 18.09.2020 року оформив з ОСОБА_3 нотаріально посвідчений Договір позики на суму 365 465, 10 грн., що в еквіваленті становило 13 000 доларів США.

При цьому позивач і ОСОБА_3 дійшли спільної думки, що після реєстрації шлюбу сума позики за спільною згодою буде вважатись повернутою.

23.09.2020 року ОСОБА_3 відповідно до Договір купівлі-продажі, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бабич С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 835, придбала в особисту власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 31,4 кв.м, житловою площею 12,6 кв.м., яка належала сестрі позивача ОСОБА_6 , яка погодилась її продати за наявні у них кошти.

28.09.2020 року позивач для вказаної квартири придбав диван «Модерн» вартістю 7 800 грн. Проте у Товарному чеку на вказаний диван зазначено замовником ОСОБА_3 , але платником його вартості є ОСОБА_1 .

Подібним чином вони спільно придбали кухонні і побутові прилади, посуд у квартиру, а також стали виконувати незначні ремонтні роботи за спільні кошти, як подружжя.

Після придбання вказаної квартири сторони постійно продовжували проживати у належному позивачу житловому будинку по АДРЕСА_2 , як одна сім`я.

У період з 04.04.2021 року по 11.04.2021 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 спільно відпочивали у Єгипті у м. Шарм-Еш- Шейх.

Також як подружжя вони перебували на форумі і торжествах туристичної агенції «АДВАНТ» у м. Чернігів 12-13.03.2021 року у ресторані готелю « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

У кінці жовтня 2021 року, коли позивач повернувся до додому у вечірній час, ОСОБА_3 , забравши речі, покинула помешкання та по телефону повідомила, що вони не можуть бути разом, і вона відмовляється від офіційної реєстрації шлюбу.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

25.01.2022 ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави Гольник Л.В. відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 20.04.2024 року заяву представника позивача адвоката Козленка О.М. про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт шляхом заборони вчиняти дії по відчуженню квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 31,4 кв.м., житловою площею 12,6 кв.м., що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві приватної власності відповідно до договору купівлі продажу від 23.09.2020 року.

31.03.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач не визнає позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити. Вважає, що позивачем не надано до суду належні та допустимі докази його спільного проживання з ОСОБА_3 з 31.08.2020 року по 30.10. 2021 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Новосел не заперечує перебування у дружніх відносинах з ОСОБА_1 та заперечує, що вона проживала з ним як дружина та планувала з ним створювати сім`ю та реєструвати шлюб, не мала з ОСОБА_1 спільного бюджету, спільно з ним не витрачала кошти на придбання спірної квартири та не витрачала спільно з ним кошти на утримання його особистого будинку. ОСОБА_1 підтримував ОСОБА_3 як особа значного старшого віку. Поїздка за кордон на відпочинок також мала характер дружніх відносин.

Дружними стосунками підтверджується те, що позивач вирішив допомогти їй у придбанні квартири та передав ОСОБА_3 у борг кошти у сумі 365 465,10 грн. ОСОБА_1 як позикодавець стверджував факт, що грошові кошти, які передаються позичальнику є його особистою власністю, оскільки в шлюбі та/або в фактичних шлюбних відносинах не перебуває (п.8 договору позики).

Отримавши кошти у борг, ОСОБА_3 придбала у свою особисту власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . та сплатила кошти у суму 325100,00 грн.

Для визначення осіб, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно. Квартира не була придбана ОСОБА_3 за кошти спільного бюджету, та сторони не проживали разом. ОСОБА_3 була зареєстрована станом на 23.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_4 .

Спільний відпочинок, світлини, які надані позивачем, не можуть бути доказом спільного проживання (а.с. 63-68).

21.04.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначає, що твердження представника відповідача про відсутність належних та допустимих доказів у позовній заяві ОСОБА_1 про факт їх спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 31.08.2020 по 30.10.2021, є безпідставними та суперечать приписам ст. 81 ЦПК України, оскільки позивач вмотивовано вважає, що надані ним докази доводять ті обставини, на які він посилається, а оцінку цим доказам дасть суд у своєму рішенні.

Факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу позивача та відповідача будуть підтверджені свідками у справі.

Позиція позивача, що кошти він надав у борг ОСОБА_3 виключно як жінці, з якою перебував у фактичних шлюбних відносинах і які не підлягали поверненню після реєстрації шлюбу за їх спільною домовленістю, підтверджується тим фактом, що відповідач ОСОБА_3 , отримавши кошти внаслідок таких її обіцянок умисно не виконує умови Договору позики від 18.09.2020 року (а.с.84-85).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_7 від 11.07.2023 року закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що є викладачем кафедри хореографії Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка. На початку 2020 року він познайомився з ОСОБА_3 , яка навчалася в Полтавському університету у магістратурі на заочній формі навчання, проживала у с. Великі Кринки Глобинського району, там і була зареєстрована. На той час вона перебувала у шлюбі, але жила з чоловіком формально. Спочатку з ОСОБА_3 були дружні відносини. Коли вона приїздила на сесію, то проживала у ОСОБА_1 , їй було затишно з позивачем, тому почали думати як жити далі. Він купував їй подарунки. З попереднім чоловіком у ОСОБА_3 життя не склалося, тому вона подала позов про розірвання шлюбу. Вони разом їздили відпочивати. Потім придбали квартиру за 13000 доларів США. Він перевіз мати та брата ОСОБА_3 до Полтави. Після купівлі квартири ОСОБА_3 проживала по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_3 була господаркою. У купленій квартирі робили ремонт. Договір позики він підписав з ОСОБА_3 , оскільки це була страховка від втрати квартири та коштів. Кошти на квартиру були використані з сімейного бюджету.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Козленко О.М. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Листопад Н.А. заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Вказувала, що станом на лютий 2020 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано рішенням суду, яке набрало законної сили 31.08.2020 року. Квартира придбана за власні кошти ОСОБА_3 , в якій вона і проживала. Також ОСОБА_3 перевезла свою маму до м. Полтави у вересні 2020 року. Вказувала, що позивач не довів у судовому засіданні належними та допустимими доказами позовні вимоги. Фактично з боку позивача ОСОБА_1 , який на 42 роки старше ОСОБА_3 , має місце примушування відповідача, яка була його студенткою, до шлюбу шляхом нотаріально посвідченого договору позики. ОСОБА_3 заперечує взяття у борг коштів у позику для купівлі квартири. Також відповідач заперечує, що проживала з Горголем однією сім`єю, оскільки вони не проживали разом як подружжя, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 пояснила, що з ОСОБА_1 не бажала утворювати сім`ю, спільно з ним не проживала та не мала спільного майна, сімейного бюджету. З позивачем познайомилася, коли вона перебувала у шлюбі. У нею були складні відносини з чоловіком. Вона працювала вчителькою у молодшій школі. Горголя вважала порядною людиною, він надавав їй допомогу. Але у подальшому він проявив себе з поганої сторони. Коли вона переїхала до Полтави, то дізналася про нього багато іншого. В університеті ходили про нього різні чутки. Він став агресивним, пропонував заміж, застосовував фізичну силу та психічне насильство. Для неї це був стрес, з його боку був шантаж. ОСОБА_1 влаштовував скандали, принижував, казав: «Хто ти така», «Тобі ніхто не повірить», «Ти винна мені гроші», погрожував, переслідував. Вона дзвонила до поліції, оскільки боялася за своє життя, та ніхто не міг за неї заступитися. ОСОБА_1 став вимагати кошти за позикою, коли вона казала, що не готова укладати з ним шлюб.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 є викладачем кафедри хореографії Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка. Вказана обставина сторонами не оспорюється.

ОСОБА_3 навчалася в Полтавському національному педагогічному університеті імені В.Г. Короленка на заочній комерційній формі навчання на психолого-педагогічному факультеті з 01.01.2019 року по 31.12.2020 року (а.с. 19).

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 29.07.2020 року шлюб, укладений між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцем села Великі Кринки Глобинського району Полтавської області та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженкою м. Ужгород Закарпатської області, зареєстрований виконавчим комітетом Кринківської сільської ради Глобинського району Полтавської області 11 серпня 2018 року, актовий запис № 05, розірвано (а.с.20-21, 23-24).

Відповідно до Договору № А75423863 про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг від 02.07.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та Турагентом в особі ФОП ОСОБА_9 , туристична подорож здійснювалася у складі трьох туристів: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до Египту в період з 12.07.2020 року по 24.07.2020 року (а.с. 25-26).

Відповідно до Договору позики, укладеного 18.09.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бабичем С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 829, ОСОБА_3 отримала від позикодавця, а позикодавець передав у власність грошові кошти у сумі 365465,10 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на день укладення цього договору є еквівалентним суми 13 000,00 доларів США. У п.8 вказаного договору вказано, що позикодавець стверджує той факт, «що грошові кошти, які передаються позичальнику є його особистою власністю, оскільки в шлюбі та/або в фактичних шлюбних відносинах не перебуває». (а.с. 32-33).

Відповідно до Договору купівлі-продажу, укладеного 23.09.2020 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бабичем С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 835, ОСОБА_3 придбала у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 31,4 кв.м, житловою площею 12,6 кв.м. (а.с. 28-31).

Згідно з електронним Ваучером № 2308235 та з Сертифікатом застрахованої особи № Б2308235 від 02.04.2021 року у період з 04.04.2021 року по 11.04.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у Єгипті (м. Шарм-Еш- Шейх) (а.с.41-44).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що знайома зі сторонами з 2021 року по роботі у мережі ТОВ «Адвант-Тревал». Вона організовувала заходи з роботи компанії. У цих заходах, зокрема у «Шишкино», Глобино, спільно брали участь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яких вона сприймала як пару. ОСОБА_1 залицявся до ОСОБА_3 , піклувався про неї. Однак, де вони проживають та інші обставини їхнього життя вона не знає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , який є братом дружини ОСОБА_6 , пояснив, що ОСОБА_3 знає як співмешканку ОСОБА_1 . Знає зі слів родичів, що позивач разом з ОСОБА_3 з січня 2020 року. Він особисто познайомився з ОСОБА_14 у листопаді 2020 року, коли у дружини був день народження у кафе « ОСОБА_15 » . ОСОБА_1 та ОСОБА_3 приїздили на день ОСОБА_16 дружини разом, привезли торт.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , який є сусідом ОСОБА_1 , пояснив, що він кожен день прогулювався з собакою та бачив ОСОБА_1 . Вперше побачив ОСОБА_3 у лютому 2020 року. У період з лютого 2020 по травень 2020 року її бачив епізодично. Познайомився з ОСОБА_3 влітку, вона була з донькою ОСОБА_18 . ОСОБА_1 представив її як дружину. В будинку, в якому проживає ОСОБА_1 , живе також його син ОСОБА_19 разом зі своєю родиною. Про спільне життя позивача та відповідача він нічого не знає.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , яка є дружиною рідного брата позивача, пояснила, що позивач ОСОБА_1 давно вже розлучений, проживав сам. Якось прийшов до брата та повідомив, що збирається одружуватися. У подальшому ОСОБА_1 познайомив їх з ОСОБА_3 , коли були на дачі ОСОБА_21 . Тоді він привіз мати ОСОБА_3 з братом, святкували на дачі день народження матері ОСОБА_22 . ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом були десь рік. Хоча різниця у віці їх шокувала. Вони разом проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Однак особисто вона у 2020 році та у 2021 році була у ОСОБА_1 вдома десь по два рази на рік. Підтвердила, що не бачила, щоб сторони придбавали продукти харчування та інші речі. Знала, що ОСОБА_3 навчалася у педінституті. Зі слів ОСОБА_1 вона йому допомагала по комп`ютеру. Про бюджет сторін вона нічого не знає. До місця помешкання ОСОБА_1 приходила також його колишня дружина. ОСОБА_3 їй не казала, що збирається жити з ОСОБА_1 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 , який є сином позивача, пояснив, що він є власником будинку по АДРЕСА_2 . На першому поверсі живе батько ОСОБА_1 . На другому поверсі живе він зі своєю родиною. Батько спочатку був зав. кафедрою, а потім викладачем педінституту. Батьки розлучилися понад 20 років тому. До цього у батька були інші жінки, але вони не жили разом у цьому будинку. ОСОБА_3 навчалася в педінституті, була здобувачем вищої освіти за спеціальністю « ОСОБА_24 ». 02.05.2020 на день свого народження батько запросив і ОСОБА_3 . З літа 2020 по осінь 2021 року вона проживала разом з батьком. З ОСОБА_3 він постійне перетинався на подвір`ї, на спільних святах. Він сприймав ОСОБА_3 як майбутню дружину, а батька та ОСОБА_3 як родину. Вони придбавали продукти, але за які кошти не знає. Їх відносини він не обговорював, з ОСОБА_3 особисто не спілкувався. Чи вели вони спільний бюджет також не знає. ОСОБА_1 допомагав купити ОСОБА_3 квартиру, а він допомагав заносити якісь речі в цю квартиру. Щодо місця реєстрації ОСОБА_3 він не знає. А з осені 2021 року ОСОБА_3 перестала жити у батька.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_25 , який знає ОСОБА_1 як колегу та викладача педінституту, пояснив, що він познайомив з ОСОБА_3 по спільному проекту ТОВ «Адвант», оскільки ОСОБА_1 залучав колег до цього мережевого маркетингу, були плани розширення компанії шляхом розширення мережі. Вони їздили до м.Миргороду. ОСОБА_1 надихався ОСОБА_3 , при всіх він висловлювався - «моя друга половинка». Він сприймав ОСОБА_3 як музу для ОСОБА_1 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 , яка є матір`ю відповідача ОСОБА_3 , пояснила, що її донька перебувала у шлюбі та проживала зі своїм чоловіком, працювала у с. Обізнівці Глобинського району. У березні 2020 року свідок познайомилася з ОСОБА_1 як викладачем вишу, оскільки вона та ОСОБА_1 є неодруженими. Улітку 2020 року ОСОБА_1 запрошував до себе на дачу, де святкували її день народження, він на машині забирав її та сина. Донька ніколи не казала, що збирається з ОСОБА_1 створити сім`ю. У вересні 2020 року була куплена квартира у м. Полтаві, гроші на її придбання збирали вся родина, надавала вона, хрещена та батько доньки. У квартирі по АДРЕСА_5 , проживала ОСОБА_3 з донькою, свідок з сином. Донька їздила до ОСОБА_1 , допомагала йому. Але потім ОСОБА_1 став погрожувати. Зараз донька перебуває за кордоном.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом із тим згідно зі ст. 74 СК, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Отже, ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Згідно з усталеною судовою практикою, яка викладена у постанові Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі № 759/14906/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року, у справі № 757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19, «встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю».

Проаналізувавши показання свідків сторони позивача, суд бере до уваги специфічність відносин, що склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Ці відносини були обумовлені значним впливом позивача у професійній спільноті, як у Полтавському національному університеті імені В.Г. Короленка, так і поза його межами, маючи широке коло спілкування, пов`язане з його професійною діяльністю.

На час виникнення цих відносин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи різницю у віці з відповідачем 42 роки, перебував на посаді доцента кафедри хореографії Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка, а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з часу знайомства та до грудня 2020 року була студенткою цього університету та навчалася саме за спеціальністю «Хореографія», що вказує на перебування ОСОБА_3 у певній залежності від цих відносин.

З огляду на вищевказане, суд критично оцінює, твердження позивача про постійне проживання ОСОБА_3 , а саме у період продовж 31.08.2020 року по 30.10.2021 року по АДРЕСА_2 . Перебування ОСОБА_3 за вказаною адресою, що підтверджували свідки сторони позивача, суд вважає, були зумовлені саме специфічністю цих відносин між сторонами. Проте вказане перебування ОСОБА_3 за адресою по АДРЕСА_2 не є постійним та не є визначальним для даного предмету доказування. Як вбачається, ОСОБА_3 не була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а своїм постійним місцем проживала у АДРЕСА_2 вказувала адресу по АДРЕСА_1 .

Водночас жоден свідок не зміг підтвердити наявність у сторін спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю. Вказані свідки зазначали лише зовнішню сторону взаємовідносин позивача та відповідача, оскільки позивач демонстрував поведінку прихильності до ОСОБА_3 , своєї захопленості нею як жінкою.

Позивач ОСОБА_1 на підтвердження позовних вимог, крім показань свідків, надав фотокартки проведення спільного часу, відпочинку, чек на купівлю дивану.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуваннях та інших заходах, придбання дивану, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Також слід зазначити, що згідно з усталеною судовою практикою самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16-ц).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Отже, враховуючи усталену судову практику з розгляду даної категорії справ, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позивача щодо факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 31.08.2020 року по 30.10.2021 року та набуття ними у цей час спільного сумісного майна.

Суд дійшов висновку про залишення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу без задоволення, а також позовних вимог про визнання права власності на частку спільного майна.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Встановлено, що 21.03.2022 року між позивачем ОСОБА_3 та адвокатом Листопад Н.А. укладено Договір про надання правової допомоги.

Згідно з Актом виконаних робіт від 14.10.2024 року до Договору про надання правової допомоги від 21.03.2022 року винагорода (гонорар) адвоката становить 20 000 грн.

Відповідачем ОСОБА_3 сплачено за правову допомогу 20 000 грн., що підтверджується квитанцією від 21.03.2022 року.

Суд виходить з принципу реальності наданих адвокатських послуг, критерію розумності його розміру та справедливості з урахуванням того, що вказана справа є важливою для відповідача ОСОБА_3 , відсутність заперечень позивача щодо завищення розміру судових витрат, а тому дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень.

Керуючись статтями 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку спільного майна відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Скасувати арешт, накладений на ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20.04.2024 року на квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 31,4 кв.м., житловою площею 12,6 кв.м., що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві приватної власності відповідно до договору купівлі продажу від 23.09.2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 21 жовтня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 .

Суддя Л.В.Гольник