КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Ключник А.С.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 березня 2024року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина.

встановив:

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяно.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 09 жовтня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №244.

Від шлюбу сторони мають спільних дітей, що на даний момент проживають разом зі позивачкою: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після значного погіршення сімейних стосунків було досягнуто згоди про розірвання шлюбу. Святошинським районним судом м. Києва було ухвалено рішення від 06 травня 2020 року у справі №759/322/20, яким задоволено позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

ОСОБА_3 навчається на1-му курсі Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського", на факультеті біомедичної інженерії на денній формі навчання за держзамовленням, що підтверджується відповідною довідкою з навчального закладу. Термін навчання становить з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 грудня 2023 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 березня 2024року скасувати та ухвалити нове рішення, яким визначити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , який продовжує навчання у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 грудня 2023 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23 років.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що відповідач вже сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з огляду на що стягнення аліментів на повнолітнього сина в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) призведе до невірно визначеної частки розміру аліментів, та як наслідок погіршить майновий стан відповідача.

Звертає увагу, що відповідач утримує теперішню дружину та неповнолітнього пасинка. Також, фінансово підтримує своїх батьків-пенсіонерів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_3 навчається на 1-му курсі НТУУ «КПІ імені І.Сікорського» за держзамовленням та має можливість отримувати стипендію.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк від позивачки не надходив.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Їх батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 - син відповідача на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання на денній формі навчання, не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_3 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги.

В той же час, обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.

З огляду це, суд першої інстанції обґрунтовано урахував доводи позивачки про те, що син потребує матеріальної допомоги від батьків, оскільки позбавлений можливості працювати та самостійно забезпечувати себе матеріально.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 червня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом першої інстанції встановлено, що на даний час ОСОБА_3 є повнолітім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, будь-якого іншого самостійного доходу він не має.

Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина у заявленому позивачкою розмірі позовних вимог, судом приймається до уваги те, що утриманні відповідача також перебуває пасинок від іншого шлюбу, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження, наданою відповідачем до суду.

Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 та ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу.

Також апеляційний суд враховує, що рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 06 травня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 січня 2020 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, після чого у розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Таким чином, з урахуванням оскаржуваного рішення відповідач має сплачувати аліменти у розмірі заробітку (доходу).

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов в цілому обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання повнолітнього сина.

Разом з цим, задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції не повністю врахував матеріальне становище платника аліментів, наявність на його утриманні іншої неповнолітньої дитини, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на період навчання повнолітнього сина, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 141, 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 березня 2024року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 07 грудня 2023 року на період навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

Третя особа: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_8 ,місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова