ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 630/228/24 Головуючий суддя І інстанції Малихін О. О.
Провадження № 22-ц/818/2910/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: інших видів кредиту
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії судді судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді : Яцини В.Б.,

суддів: Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

розглянув у порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 07 травня 2024 року, по цивільній справі № 630/228/24, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 07 травня 2024 року, задоволено позов.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 24.06.2024 подала до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 липня 2024 року справу витребувано із суду першої інстанції, та 09 липня 2024 року справа надійшла до суду апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи судова колегія вважає, що апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою не може бути відкрито з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 6 грудня 2007 року).

Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

За змістом частини 1 статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до положень частини 3 статті 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина 4 статті 287 ЦПК України).

Частиною 3 статті 288 ЦПК України передбачено, що повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Оскільки цивільним процесуальним законом установлено особливості оскарження заочного рішення, то відповідач набуває право на оскарження такого рішення в апеляційному порядку лише після розгляду та залишення без задоволення судом першої інстанції його письмової заяви про перегляд заочного рішення або в разі ухвалення повторного заочного рішення.

Матеріали справи свідчать, що судом першої інстанції було ухвалено заочне рішення.

Відповідачка ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , подавала заяву про перегляд заочного рішення суду від 07 травня 2024 року.

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 07 червня 2024 року заява була залишена без руху для приведення заяви про перегляд заочного рішення у відповідність до вимог ст. 285 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 має подати заяву про усунення недоліків, в якій слід зазначити обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання 07 травня 2024 року, та обставини про те, з яких саме поважних причин відповідач не міг вчасно повідомити про неможливість свого прибуття в судове засідання, а також зазначити обставини про те, з якої причини відзив на позов не було подано своєчасно, та які докази підтверджують виникнення та існування перешкод для подання відзиву.

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 18 червня 2024 року заяву про перегляд заочного рішення визнано неподаною та повернуто заявнику.

Частиною 3 статті 287 ЦПК України передбачено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою : 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Указане відповідає роз`ясненням, які містяться у абзаці 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, де зазначено, що оскарження заочного рішення в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення. В іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення.

За таких обставин у разі постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (відмову у задоволенні заяви) може бути оскаржено заочне рішення.

Разом з тим, ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 18 червня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни від 03 червня 2024 року про перегляд заочного рішення суду, визнано не поданою і повернуто заявнику.

За таких обставин, подача відповідачкою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , апеляційної скарги на заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 07 травня 2024 року, по справі є передчасною.

У зв`язку з порушенням порядку оскарження заочного рішення апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту, як подану передчасно.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачка ОСОБА_1 , у випадку не згоди з ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 18 червня 2024 року, не позбавлена можливості оскаржити її в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 284, 287, 288, 352, 359 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 07 травня 2024 року - повернути апелянту, як подану передчасну.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді Ю.М.Мальований.

Н.П.Пилипчук.