Справа № 136/697/24
провадження № 2/136/134/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Шпортун С.В.,

за участю секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із вищевказаним позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі відповідач), обґрунтовуючи підставність позову тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті останній не вчинив. Позивач приходиться спадкодавцю дружиною, а відтак спадкоємцем першої черги спадкування за законом, спадщину прийняла шляхом звернення до нотаріуса із заявою відповідного змісту, інший спадкоємець - син спадкодавця ОСОБА_3 від прийняття спадщини відмовився на її користь, отож позивач є єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_1 , утім реалізувати свої спадкові права на майно у вигляді земельної ділянки, яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту серії І-ВН №031140 та увійшла до складу спадкової маси, позбавлена можливості, оскільки за життя спадкодавця правовстановлюючий документ втрачено, у зв`язку із чим нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що стало підставою звернення до суду із даним позовом, у якому позивач просить суд визнати за нею право власності на нерухоме майно у порядку спадкування.

Відзиву на позов відповідач у визначений судом строк не подав, однак за підписом селищного голови Турбівської селищної ради Соць І. надійшла заява відповідно до якої останній поклався на розсуд суду, а розгляд справи просили проводити за відсутності представника органу місцевого самоврядування.

Ухвалою суду від 11.04.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд за правилами загального позовного провадження, за клопотанням позивача витребувано матеріали спадкової справ після смерті спадкодавця.

Ухвалою суду від 20.05.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та її представник не з`явились, зазначивши у позові про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України).

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті, крім визначених цією статтею випадків.

З огляду на викладені норми, наявність доказів в матеріалах цивільної справи про належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду справи у визначеному ЦПК України порядку, а також заяв про розгляд справи у їх відсутність, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для ухвалення рішення в даному судовому засіданні без участі сторін, за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.3). Після його смерті відкрилась спадщина.

Із матеріалів наданих нотаріальною установою на вимогу суду встановлено, що після смерті ОСОБА_1 було заведено спадкову справу №211/2023 до майна померлого, із якої слідує, що своїм правом на спадкування скористалась позивач ОСОБА_1 , подавши 29.11.2023 заяву відповідного змісту нотаріусу за місцем відкриття спадщини в межах шестимісячного строку.

Факт родинних відносин позивача із спадкодавцем підтверджено свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 (а.с.25).

22.01.2024 ОСОБА_1 скористалась своїм правом на відкликання заяви про прийняття спадщини (а.с.29), тоді як 31.01.2024 нею було подано заяву повторно про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 (а.с.30).

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 (а.с.31), останній відмовився від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_1 на користь його дружини ОСОБА_1 , не заперечував щодо видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до довідки виданої Костянтинівським старостинським округом Турбівської селищної ради від 25.10.2023 (а.с.24), ОСОБА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 .

Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні, отож позивач є єдиним спадкоємцем, яка спадщину прийняла та їй належить з моменту відкриття.

03.04.2024 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Мельник М.В. (а.с.41), було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 3,9888 га., цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Костянтинівської сільської ради, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , мотивуючи тим, що заявником не було надано оригіналу правовстановлюючого документу на підтвердження права власності спадкодавця на майно.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 зазначено, що у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, а також на права на земельну частку (пай) є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої - п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини перша, третя статті 1296 ЦК України).

Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до підпунктів 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

У пункті 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 роз`яснено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 205/4311/14-ц (провадження № 61-10174св19), зроблено висновок, що: «визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, зокрема, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку».

Факт належності майна ОСОБА_1 у вигляді земельної ділянки площею 3,9888 га, що розташована на території Костянтинівської сільської ради, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства підтверджується копією державного акту серії І-ВН №031140, який виданий 19.09.2002 (а.с.40).

Відповідно до оголошення в газеті Липовецькі вісті (а.с. 44) вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-ВН №031140 виданий 19.09.2002 року на ім`я ОСОБА_2 втрачений.

З огляду на викладене, судом було встановлено в ході розгляду даної цивільної справи, що спадкодавець за життя набув у законний спосіб право власності на земельну ділянку, яка є предметом цього спору, утім правовстановлюючий документ було втрачено, тоді як позивач, будучи єдиним спадкоємцем за законом спадщину прийняла, відтак вона їй належить, однак існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку з незалежних від неї причин.

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (вул. Миру, 42, смт Турбів, Вінницького району, Вінницької області, ЄДРПОУ - 04326230) про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 3,9888 га., цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Костянтинівської сільської ради, згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку Серії І-ВН №031140 від 19.09.2002, виданого на ім`я ОСОБА_2 , на підставі рішення 22 сесії 23 скликання Костянтинівської сільської ради від 01.12.2001, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Світлана ШПОРТУН