Справа №351/1255/24
Номер провадження №2/351/608/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

за участі секретаря - Равлюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом адвоката Петрички Олександра Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Снятинської міської ради, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Петричка О.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до Снятинської міської ради про визнання права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який приходився чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Після його смерті залишилось спадкове майно житловий будинок АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 , спадкоємцями за законом до всього майна в рівних частках є дружина померлого ОСОБА_1 , 1955 р.нар. та донька ОСОБА_3 , 1979 р.нар., а отже частка у житловому будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 становить 3/8, а в ОСОБА_2 - 1/4.

17 квітня 2024 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що вищезгаданий житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого був померлий ОСОБА_4 і якому належала відповідна частка у колгоспному дворі. Проте частки у майні не визначені.

Оскільки, позивачі не можуть реалізувати своє право на спадщину, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, вони змушені звернутись із позовом до суду.

Представник позивачів просив визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності по 3/4 частки та за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Представник Снятинської міської ради подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності представника міської ради та на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки №561 від 12.04.2024р., виданої Старостинським округом №2 с. Княже, с. Драгасимів, станом на 15.04.1991р. (форма власності колгоспний двір) в господарстві АДРЕСА_2 ) були зареєстровані: ОСОБА_4 , 25.01.1939 р.нар. - голова сім`ї (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ); ОСОБА_1 , 1955 р.нар. дружина; ОСОБА_5 , 1974 р.нар. донька; ОСОБА_3 , 1979 р.нар. донька.

Рішенням Княженської сільської Ради народних депутатів від 25.12.1993р. ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку 0,44га.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20.02.1973р. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб Шевченківською сільською радою Снятинського району, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 , батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 , батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області, спадкоємцями за законом до всього майна в рівних частках після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є дружина померлого ОСОБА_1 , 1955 р.нар. та донька померлого ОСОБА_3 , 1979 р.нар., жителі с. Княже Коломийського району.

Постановою Першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що невизначеність часток у колгоспному дворі не є підставою відмови у захисті права позивачам, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , кожен зокрема, набули право власності по 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та позивач ОСОБА_2 набула право власності на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІН НОМЕР_5 , право власності на 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІН НОМЕР_6 , право власності на 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІН НОМЕР_7 , право власності на 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ