ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/2289/24 Номер провадження 22-ц/814/3323/24Головуючий у 1-й інстанції Третяк О. Г. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянувши у письмовому провадженні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 липня 2024 року, у складі судді Третяк О.Г., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

в с т а н о в и л а:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кишеня В.С. 06.02.2024 року звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із позовною заявою, у який просить стягнути з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в рамках кримінального провадження в сумі 12000 гривень.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 посилається на те, що Дніпровським районним судом міста Києва 19.10.2023 року по справі № 755/9860/22 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 185 КК України його було визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України. Окрім того, вироком суду було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, моральної шкоди та витрат, понесених на правничу (правову) допомогу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 11025 гривень, на відшкодування моральної шкоди 10000 гривень та на відшкодування понесених витрат на правничу (правову) допомогу 4000 гривень. Вирок суду набрав законної сили. Однак судом при розгляді кримінальної справи не було враховано, що позивачем за участь адвоката в судових засіданнях 07.02.2023, 23.03.2023 та 10.05.2023 року було сплачено відповідно до квитанцій 12000 гривень (по 4000 гривень за 1 судове засідання), які надавались суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 08.02.2024 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу передано до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за територіальною підсудністю.

Заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.07.2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

З рішенням суду не погодився представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Кишеня В.С. та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі посилаючись на невідповідність рішення суду нормам матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги..

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд, відмовляючи у задоволенні позову, безпідставно послався на те, що ним належним чином не були завірені копії платіжних інструкцій, а також відсутній акт виконаних робіт. Разом з тим платіжні доручення формувались в електронній формі за допомогою онлайн-банкінгу, тому відсутня потреба їх завіряти. Крім того договором про надання правничої допомоги від 28.12.2022 року не передбачалось складення актів виконаних робіт за участь представника у судових засіданнях.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Статтями 374, 377 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково. Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 377 ЦПК України встановлено, що порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Судом першої інстанції установлено і це підтверджується матеріалами справи, що Дніпровським районним судом міста Києва 19.10.2023 року по справі № 755/9860/22 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 185 КК України його було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України. Крім того, вироком суду було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, моральної шкоди та витрат, понесених на правничу (правову) допомогу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 11025 гривень, на відшкодування моральної шкоди 10000 гривень, на відшкодування понесених витрат на правничу (правову) допомогу 4000 гривень (а.с.12-14).

Звертаючись до суду з позовом в порядку цивільного судочинства, позивач зазначив, що суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, у повному обсязі задовольнив поданий ним цивільний позов, стягнувши на його користь матеріальну та моральну шкоду, завдану злочином. Разом з тим при вирішення питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, стягнув лише 4 000 грн., хоча розмір витрат склав 12000 грн., що було підтверджено відповідними доказами, які надавались суду.

Відмовляючи у задоволенні позову про відшкодуваннявитрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином не завірені копії платіжних інструкцій про перерахування коштів адвокату, а також відсутній акт виконаних робіт.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду, приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 7 статті 129 КПК України встановлено, що особа яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 в межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 , звернувся з цивільним позовом про стягнення на його користь з останнього матеріальної та моральної шкоди, а також витрат на професійну правничу допомогу, який вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2023 року задоволений повністю.

Звертаючись до суду з позовом в порядку цивільного судочинства, позивач зазначив, що суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, у повному обсязі задовольнив поданий ним цивільний позов, стягнувши на його користь матеріальну та моральну шкоду, завдану злочином. Разом з тим при вирішення питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, стягнув лише 4 000 грн., хоча розмір витрат склав 12000 грн., що було підтверджено відповідними доказами, які надавались суду.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 фактично не погоджується з вироком суду в частині витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на неврахування судом наданих ним доказів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Приймаючи до уваги те, що суд в межах розгляду цивільної справи не наділений повноваженнями ревізувати вирок суду в частині цивільного позову, вирішеного в процесі розгляду кримінального провадження, стягнення витрат на правничу допомогу у кримінальному провадженні, де судом вирішено цивільних позов, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому колегія суддів звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості оскаржити вирок суду в частині цивільного позову в разі незгоди з ним, в порядку встановленому кримінально процесуальним кодексом.

З огляду на вищенаведене, рішенняМиргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 липня 2024 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у цій справі.

Керуючись статтями 19, 186,255 ч.1 п.1, 256 ч. 1, 367,368,374 ч.1 п.4,377 ч.1,2;381-384,389-391 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 липня 2024 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук