ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м.Суми

Справа №583/447/24

Номер провадження 22-ц/816/1489/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

у присутності :

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Джумелі Наталії Григорівни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана її представником - адвокатом Борикою Олександром Олександровичем,

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2024 року у складі судді Плотникової Н.Б., ухваленого в м. Охтирка Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу № 583/19/24 від 04 січня 2024 року, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 січня 2024 року з нього стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 03 січня 2024 року. При винесенні судового наказу судом не було враховані обставини, які відповідно до ст. 182 СК України враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: наявність на його утриманні ще двох дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та непрацездатної матері ОСОБА_6 , яка є пенсіонеркою, має невеликий розмір пенсії, часто хворіє. Крім того, не враховано його стан здоров`я, оскільки він є інвалідом ІІ групи через загальне захворювання, часто хворіє, у зв`язку з чим проходить періодичні обстеження. Оскільки дані обставини не були враховані при винесенні судового наказу, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Окремо зазначив, що він добровільно надає матеріальну допомогу своїй дочці, за 2023 рік на картку ОСОБА_2 позивачем було перераховано 47000 грн на утримання дочки та 9000 грн на особисту картку дочки Аріни.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 січня 2024 року по справі № 583/19/24 та ухвалено стягувати з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повнолітня, починаючи стягувати з дня набрання законної сили даним рішенням суду, та аліменти сплачувати ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 3300 грн 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Борику О.О., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що висновки суду першої інстанції про перебування на утриманні позивача двох неповнолітніх дітей та непрацездатної матері не ґрунтуються на доказах. Також, позивачем не було надано доказів на підтвердження несення витрат на лікування та його вартість.

Вважає, що вимоги про зменшення розміру аліментів не відповідають положенням чинного законодавства. Звертаючись до суду із позовною заявою, позивач не зазначив про те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, погіршився стан здоров`я у порівнянні з моментом видачі судового наказу від 04 січня 2024 року.

Звертає увагу на те, що двоє синів позивача забезпечені житлом, утримуються за рахунок високих доходів батька, що становить в нерівне становище дочку Карась Аріну, яка не забезпечена житловими умовами і не отримує від батька належної уваги та грошового забезпечення.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Джумелею Н.Г. подано відзив на апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги залишити без задоволення. Просить вирішити питання щодо розподілу понесених позивачем в суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн 00 коп.

Апелянт та її представник в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, від представника надійшла заява про відкладення розгляду справи , у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засідання, але колегія суддів вважає за необхідне слухати справу у відсутність апелянта та її представника, оскільки доказів поважності не явки їх в судове засідання не надано і явка учасників справи до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, яка заперечила проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 04 січня 2024 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області видно судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є боржник ОСОБА_1 , у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 03 січня 2024 року.

ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , та є батьком ще двох малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на його утриманні (а.с. 13, 14).

Матір ОСОБА_1 ОСОБА_9 є особою з інвалідністю, досягла пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності (а.с. 9, 22-24).

Позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, хворіє, що підтверджується копією довідки до акту медико-соціальної експертної комісії № 326673 від 26 липня 2022 року, інформацією медичних досліджень, випискою із медичної карти (а.с. 16-22).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що врахувавши стан здоров`я та матеріальне становище неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , сімейний та матеріальний стан позивача ОСОБА_1 , перебування у його власності нерухомого майна, зважаючи на необхідність належного матеріального забезпечення дитини, вважав за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за судовим наказом від 04 січня 2024 року, до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Зокрема, положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями частини третьої статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При цьому, за змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України).

У ч. 1 ст. 192 СК України йдеться про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3, відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , як на підставу для зменшення розміру присуджених до стягнення за судовим наказом аліментів, вказував на те, що суду не були відомі обставини, які є суттєвими для вирішення цього спору.

Зокрема, встановлено, що на утриманні у позивача, крім дочки, перебувають малолітні сини - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Усупереч доводам апеляційної скарги, обов`язок фінансово забезпечувати неповнолітніх дітей у позивача виник в силу закону та доказуванню не підлягає.

Суд першої інстанції слушно взяв стан здоров`я позивача, а саме те, що він є особою з інвалідністю 2 групи, проходив лікування та обстеження, має протипоказання до важкої фізичної правці та тривалого перебування на ногах

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що визначення аліментів на утримання дочки у розмірі 1/6 частина заробітку позивача, з огляду на суми отримуваних ним доходів, буде достатнім для забезпечення належного фізичного та морального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів, боржнику законодавцем надано право виключно звернутися до суду з позовом про зменшення розміру стягнутих за судовим наказом аліментів.

Таким чином, враховуючи те, що перебування на утриманні у позивача двох малолітніх дітей, що має суттєве значення при визначенні судом розміру аліментів, не було предметом дослідження судом під час розгляду заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дочки, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що є правові підстави для зменшення присудженого на користь відповідача розміру аліментів з частини від доходів позивача на 1/6 частину. Зазначений розмір аліментів відповідатиме принципам розумності, справедливості та однакового ставлення батьків до дітей.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

При вирішенні питання понесених позивачем у суді апеляційної інстанції витрат на професійну допомогу колегія суддів бере до уваги наступне.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У матеріалах справи наявні документи, на які посилається представник позивача адвокат Джумеля Н.Г., як на підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу.

Зокрема:

- договір про надання правової допомоги від 16 січня 2024 року, укладеного між адвокатом Джумелею Н.Г. та ОСОБА_1 , в якому сторони визначили, що за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2 договору замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеною додатком №1 до цього договору (а.с. 144-145);

- додаткова угода до договору про надання правової допомоги від 16 січня 2024 року, відповідно до якої розмір гонорару за складання відзиву на апеляційну скаргу, заперечення та інших процесуальних документів, участь у судових засіданнях, повний супровід в апеляційному суді складає 8000 грн 00 коп. (а.с. 144);

- квитанція б/н від 16 серпня 2014 року про сплачу позивачем 8000 грн 00 коп. адвокату Джумелі Н.Г. (а.с. 143).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, колегія суддів бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України та, врахувавши, характер спірних правовідносин, незначний ступінь складності справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000 грн понесених ним витрат в суді апеляційної інстанції на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана її представником - адвокатом Борикою Олександром Олександровичем, залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу, понесених ним в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов