Справа № 131/1230/24
Провадження № 2/131/312/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2024 м. Іллінці

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Коваль А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру по сплаті аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Фігурського М.А. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру по сплаті аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що відповідно до судового наказу Іллінецького районного суду Вінницької області від 16 лютого 2022 року по справі №131/185/22, з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , 2019 року народження, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Цей обов`язок розпочався з 15 вересня 2021 року і триватиме до досягнення дитиною повноліття. На момент подання позову позивач не має заборгованості зі сплати аліментів і виконував свої обов`язки в повному обсязі.

Після мобілізації до лав Збройних Сил України та отримання серйозного поранення, його матеріальне становище значно погіршилось у зв`язку з додатковими витратами на лікування та втрату працездатності на 20%. Крім того, на момент звернення до суду ОСОБА_1 перебуває у новому шлюбі, в якому народилася дитина, з якою він проживає спільно та утримує її. Це також створює додаткове фінансове навантаження на позивача. За таких обставин, він звертається до суду з проханням зменшити розмір аліментів з 1/4 частини його доходу до 1/8 частини.

02.09.2024 представник позивача адвокат Фігурський М.А. звернувся до суду із заявою про долучення доказів щодо боргових зобов`язань що виникли за період подружнього життя із відповідачем (шлюб розірвано 17.10.22р., кредитні договори від 31.01.20 р. та 01.10.21 р.)

02.10.2024 до суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву, де зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів є безпідставними і не підкріплені належними доказами.

Зокрема, у відзиві вказано, що ОСОБА_1 не довів суттєве погіршення свого матеріального стану після мобілізації та проходження військової служби. Навпаки, позивач отримує стабільний дохід у вигляді офіційної зарплати від військової служби, з якої сплачує аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини доходу. Відсутність доказів про погіршення фінансового становища позивача робить його вимоги необґрунтованими. ОСОБА_2 наголошує, що на момент призначення аліментів, позивач не мав стабільного працевлаштування, що означає, що нинішній стабільний дохід є фактичним покращенням його матеріального стану, а не погіршенням.

Щодо посилань ОСОБА_1 на стан здоров`я, у відзиві зазначено, що позивач не надав доказів, які б підтверджували витрати на лікування або інші медичні заходи, пов`язані з отриманим пораненням. Незважаючи на вогнепальне поранення та втрату професійної працездатності на 20%, ОСОБА_1 продовжує проходити військову службу, що свідчить про відсутність значного впливу на його здатність працювати та отримувати дохід.

Також, ОСОБА_2 вважає, що новий сімейний стан позивача, зокрема одруження та народження дитини, не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів. У відзиві зазначається, що позивач не надав жодних доказів того, що його нові сімейні обов`язки не дозволяють йому сплачувати аліменти у раніше встановленому розмірі.

Окрім цього, ОСОБА_2 вказує на те, що позивач не завжди добросовісно виконував свої обов`язки зі сплати аліментів, про що свідчать матеріали виконавчого провадження, зокрема наявність постанови про стягнення боргу. Це додатково підкреслює необхідність підтримання встановленого розміру аліментів на користь дитини.

Таким чином, ОСОБА_2 вважає, що позовні вимоги про зменшення розміру аліментів суперечать інтересам дитини. Стабільний дохід позивача дозволяє йому виконувати свої зобов`язання в повному обсязі, а відсутність належних доказів про погіршення його матеріального або сімейного стану не надає підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина з 1/4 на 1/8 частину від доходу, залишивши діючий порядок без змін.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що у сторін є спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Судового Наказу Іллінецького районного суду Вінницької області від 16 лютого 2022 року по справі №131/185/22, з позивача на користь відповідача стягнуто на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 15 вересня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.8).

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються сімейним законодавством України.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на користь кого вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Також судом звертається увага, що під час розгляду позову про зменшення розміру аліментів суд не переглядає рішення, яким стягнуто аліменти, а лише з`ясовує наявність обставин, які дають підстави для зменшення розміру аліментів.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.

Так, належних та допустимих доказів того, що із моменту зміни сімейного стану ОСОБА_1 не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано. Посилання позивача на те, що він уклав шлюб з іншою жінкою не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Позивач 25.02.2022 року мобілізований до лав Збройних Сил України та служить по даний час (а.с. 13-14).

Разом з тим позивач зазначає, що 16.01.2023 року під час проходження служби та виконанням завдань пов`язаних із захистом Батьківщини отримав вогнепальне поранення. В результаті поранення, ОСОБА_1 на 20% втратив професійну працездатність (а.с. 15-16). Однак вказані докази свідчать лише про часткову непрацездатність позивача та не встановлюють ступінь непрацездатності, яка б могла слугувати підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Крім того, як зазначає сам позивач, він продовжує проходити військову службу, тому має можливість працювати, отримувати дохід та забезпечувати своїх дітей належним чином.

Посилання позивача на те, що він має кредитні зобов`язання не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини, оскільки дана обставина має тимчасовий характер, та не є співмірною інтересам дитини.

Позивач надає суду докази обставин, які гіпотетично можуть впливати на його матеріальний стан, проте не надано жодних доказів щодо реального погіршення його матеріального стану, наприклад, витрат на лікування, утримання сім`ї, даних про зменшення доходу за період виникнення обставин, на які посилається позивач, в порівнянні з тим періодом, коли встановлювався первісний розмір аліментів.

Зазначене суперечить положенням ч. 6 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено погіршення його майнового становища, так само не доведено значного погіршення стану здоров`я, яке б перешкоджало можливості сплати аліментів. А зменшення аліментів не буде спрямовано на належне забезпечення неповнолітніх дітей та суперечитиме її інтересам.

Також суд приймає до уваги, що позивач отримує дохід, на підставі судового наказу має зобов`язання зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, розмір аліментів, визначений судовим наказом, відповідає вимогам законодавства, не є надмірним, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Тому, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено про неможливість сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом, а зміна його сімейного стану та наявне погіршення здоров`я, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 182, 184, 192 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру по сплаті аліментів відмовити.

Копію цього рішення невідкладно надіслати сторонам.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення через Іллінецький районний суд.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: