СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18269/24

пр. № 2/759/5589/24

10 грудня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Марченко В.В розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей та сім`ї про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 04.09.2024 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей та сім`ї про позбавлення батьківських прав.

В зазначеній позовній заяві позич просить суд позбавити відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що позивач та відповідач перебували у цивільному шлюбі з січня 2015 року по травень 2020 року, та від зазначеного шлюбу у них народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 2020 року малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з батьком - позивачем ОСОБА_1 та знаходиться на його утриманні. Відповідач - ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не дбає про нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не телефонує дитині.

Таким чином, оскільки відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своєї дитини, не проживає разом з нею, не займаються її вихованням та утриманням і розвитком, позивач змушений був звернутися до суду з відповідним позовом про позбавлення батьківських прав відповідачів по відношенню до їх малолітньої доньки.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 37).

24.10.2024 року на адресу суду надійшов висновок Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача (а.с. 49-52).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.11.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд (а.с. 56).

У судове засідання позивач не з`явився та подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився та подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12.12.2018 року (а.с. 14).

З 2020 року малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з батьком - позивачем ОСОБА_1 та знаходиться на його утриманні. Відповідач - ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не дбає про нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не телефонує дитині.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 05.09.2024 року квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своєї дитини, не проживає разом з нею, не займаються її вихованням та утриманням і розвитком (а.с. 53).

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини , батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток , батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя , батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 про «Питання діяльності органів опіки піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», спірні питання щодо виховання дитини опрацьовуються службою у справах дітей за місцем проживання/перебування дитини.

Згідно з наданим висновком від 21 жовтня 2024 року № 107-7634, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації вбачає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 по відношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 49-52).

У згаданому висновку зазначено, що службою встановлено відсутність будь-якого піклування відповідача по відношенню до своєї доньки, на телефонні дзвінки мати дитини не відповідає, дитиною не цікавляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Згідно ч.ч. 1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що на даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на повному утриманні батька - ОСОБА_1 , мати дитини жодної участі в її вихованні не приймає, жодного разу не провідала дитину, не цікавляться станом її здоров`я, жодної матеріальної допомоги дитині не надає.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітньої доньки, оскільки відповідач, жодної участі у вихованні дитини не приймає, жодного разу не провідав дитину, не цікавиться станом її здоров`я, жодної матеріальної допомоги дитині не надає.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 19, 150, 152, 154-155, 164, 165, 166 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини, Пленумом Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей та сім`ї про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Ключник А.С.