Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
15 листопада 2024 року
Справа № 521/7289/24
Провадження № 2/521/4280/24
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Федорова А.В.,
Учасники справи:
Позивач ТОВ «Консалт Солюшенс»
Представник Жилко Е.О.
Представник ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
01 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 05/02/2008/840-К/91, за змістом пункту 1.1. якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 164592 (сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот дев`яносто два) долари США 00 центів в порядку та на умовах, визначених цим Договором за програмою «Житло дітям».
За змістом пункту 1.4. Договору Банк надає Позичальнику Кредит строком до 31 січня 2033 року.
Згідно пункту 7.3. Договору сторони, керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 (десяти) років.
Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором та видав ОСОБА_1 кошти у розмірі 164592 (сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот дев`яносто два) долари США 00 центів, що підтверджується заявою на видачу готівки №NL-34 від 01 лютого 2008 року.
Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17 вересня 2008 року були внесені зміни у статут Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра», відповідно до яких найменування банку стало: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра». 24 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125.
За змістом пункту 183 Додатку 1 до Договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення права вимоги від 24 квітня 2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за кредитним договором №05/02/2008/840-К/91 від 01 лютого 2008 року та договором іпотеки іпотеки б/н від 01 лютого 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рудницькою Ю.О., та зареєстрований в реєстрі за №160.
ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «Надра» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 8868842,93 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 94 від 22 квітня 2020 року.
ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 29 серпня 2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10 вересня 2019 року.
Таким чином, ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» у матеріальних правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору №05/02/2008/840-К/91 від 01 лютого 2008 року та договору іпотеки б/н від 01 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рудницькою Ю.О., та зареєстрований в реєстрі за №160.
Досудову вимогу №4083 від 15 серпня 2014 року відповідач отримала, але не здійснила ніяких дій на її виконання.
22 серпня 2014 року на адресу ОСОБА_1 було направлено іпотечну вимогу за вих. №5185 від 21 серпня 2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором № 05/02/2008/840-К/91 від 01 лютого 2008 року, з вимогою про погашення заборгованості в розмірі 328687,71 (триста двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят сім) дол. США 71 цент. або передачу предмету іпотеки в оперативне управління Іпотекодержателя в порядку ст. 34 Закону України «Про іпотеку».
В наступному, рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 липня 2016 року у справі №504/3005/14-ц позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.
01 жовтня 2021 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області у справі №504/3005/14-ц заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником, за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» у справі №504/3005/14-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №05/02/2008/840-К/91.
За змістом пункту 183 Додатку №1 до Договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення права вимоги від 24 квітня 2020 року загальна передана заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Консалт Солюшенс» становить 293705 (двісті дев`яносто три сімсот п`ять) доларів США 76 центі.
Через невиконання своїх зобов`язань за кредитним договором №05/02/2008/840-К/91 від 01 лютого 2008 року у Відповідача виникла значна заборгованість перед ПАТ «КБ «Надра», а після укладення Договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення права вимоги від 24 квітня 2020 року перед ТОВ «Консалт Солюшенс».
Станом на момент звернення з цим позовом Відповідач не виконав умови Кредитного договору, що змушує ТОВ «Консалт Солюшенс» звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог ТОВ «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити, посилаючись на таке.
Позивачем пропущено строк позовної давності, який почав свій відлік з дати закінчення пільгового строку, визначеного кредитором у пред`явленій вимозі від 15 серпня 2014 року (це 16 вересня 2014 року), про що стверджує сам позивач у своєму позові.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Згідно з частиною другою статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Відповідно до частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову також є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.
Як вбачається із матеріалів справи, 20 серпня 2014 року первісним кредитором направлялася досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором від 01 лютого 2008 року. В постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 148/1923/16-ц вказано, що пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, у зв`язку з чим він був зобов`язаний подати позов до боржника протягом трьох років від дати, коли дізнався про порушення його права.
Проте, первісний кредитор у трирічний строк, який розпочався з 16 вересня 2014 року та закінчувався 16 вересня 2017 року, не визнав за потрібне звертатися до суду із позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором №05/02/2008/840-К/91 від 01 лютого 2008 року. Первісний кредитор, як вбачається з матеріалів справи, вирішив захистити своє право шляхом подання до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом із цим, не варто ототожнювати ці дві вимоги.
Слід розмежовувати вимогу про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem).
Отже, подання у 2014 році позову до суду ПАТ «КБ «Надра» про звернення стягнення на предмет іпотеки не перервала строки позовної давності щодо вимови про стягнення заборгованості за основним зобов`язанням.
Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.
ПАТ «КБ «Надра» не було позбавлено можливості звернутися з вказаним позовом в межах строку позовної давності, але станом на дату звернення позивача (нинішнього кредитора) до суду строк позовної давності є пропущеним, а клопотання про його поновлення не заявлено останнім, як і не вказано поважних причин пропуску такого строку.
Окрім цього, відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності.
Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.
Проте, відповідачкою не вчинялися будь-які дії, які б свідчили про визнання боргу або іншого обов`язку за кредитним договором №05/02/2008/840-К/91 від 01 лютого 2008 року.
Тому, в цій справі відсутні будь-які чинники, які б вплинули на переривання строку позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості за вищезгаданим кредитними договором.
Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
Відповідно, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов.
У пред`явленій вимозі від 15 серпня 2014 року банком було надано пільговий строк для виконання зобов`язання (7 календарних днів). Якщо припустити, що вимогу відповідачка отримала 08 вересня 2014 року, то строк позовної давності розпочався з 16 вересня 2014 року та закінчився 16 вересня 2017 року. Таким чином, якщо сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позичальник повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати.
Відповідно до п. 1.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до якого - встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові на цих підставах, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» Жилко Едуард Олегович надав до суду відповідь на відзив, де просив позовні вимоги ТОВ «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі та вирішити питання про розподіл судових витрат, зазначивши, що подаючи позовну заяву до суду, ТОВ «Консалт Солюшен» зазначало, що 01 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 05/02/2008/840-К/91. За змістом пункту 1.4. Кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит строком до 31 січня 2033 року.
Згідно пункту 7.3. Кредитного договору сторони, керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 (десяти) років.
Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч. 1 статті 259 позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору Статтями 6, 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Представник відповідача не врахував, що положеннями ч. 1 ст. 259 ЦК України визначено право сторін збільшити позовну давність. Сторони кредитного договору скористалися своїм правом та збільшили строк звернення до суду з вимогою про захист цивільного права з 3 (трьох) до 10 (десяти) років.
Вищенаведене підтверджується копією кредитного договору, який укладений у письмовій формі, проти укладання якого сторона відповідача не заперечує.
Щодо переривання строку позовної давності та зміни строків виконання основного зобов`язання.
Як вбачається з тексту позовної заяви, 20 серпня 2014 року на адресу ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу за вих. №4083 від 15 серпня 2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором №05/02/2008/840-К/91 від 01 лютого 2008 року, з вимогою про погашення заборгованості в розмірі 328687,71 (триста двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят сім) дол. США 71 цент.
Вимогою також запропоновано відповідачу виконати зобов`язання за Кредитним договором у повному обсязі протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання вимоги та сплатити суму визначену цією вимогою.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримала досудову вимогу 08 вересня 2014 року, але не виконала її, грошові кошти на рахунок кредитора не сплатила.
Враховуючи те, що досудову вимогу про дострокове погашення заборгованості відповідач отримала 08 вересня 2014 року, з цього дня почав свій перебіг семиденний термін дострокового виконання зобов`язання в обсязі визначеному в досудовій вимозі.
Таким чином, ПАТ «КБ «Надра» змінили порядок, умови та строк виконання кредитного договору, який свою чергу настав 16 вересня 2014 року.
Враховуючи все вищевикладене, та беручи до уваги пункт 7.3. Кредитного договору (збільшення строків позовної давності до 10 років) строк позовної даності на подачу позову про стягнення заборгованості сплив щонайраньше 16 вересня 2024 року.
В свою чергу, позовну заяву представник ТОВ «Консалт Солюшенс» подав до суду 06 травня 2024 року через особистий кабінет підсистеми ЄСІТС Електронний суд, докази чого наявні в матеріалах справи. Таким чином, строк позовної давності на подачу позовної заяви ТОВ «Консалт Солюшенс» пропущено не було.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів.
01 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 05/02/2008/840-К/91, за змістом пункту 1.1. якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 164592 (сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот дев`яносто два) долари США 00 центів в порядку та на умовах, визначених цим Договором за програмою «Житло дітям».
За змістом пункту 1.2. Договору цільовим використанням Кредиту є проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 01 лютого 2008 року, що укладений між Позичальником та ОСОБА_3 , згідно якого Позичальник придбає у власність нерухоме майно земельні ділянки, що знаходяться за адресою:
За змістом пункту 1.4. Договору Банк надає Позичальнику Кредит строком до 31 січня 2033 року.
Згідно пункту 7.3. Договору сторони, керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 (десяти) років.
З метою забезпечення виконання умов кредитного договору №05/02/2008/840-К/91 від 01 лютого 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки б/н від 01 лютого 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рудницькою Ю.О., та зареєстрований в реєстрі за №160.
Предметом іпотеки за вказаним договором є
Отже, банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором та видав ОСОБА_1 кошти у розмірі 164592 (сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот дев`яносто два) долари США 00 центів, що підтверджується заявою на видачу готівки №NL-34 від 01 лютого 2008 року.
Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17 вересня 2008 року були внесені зміни у статут Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра», відповідно до яких найменування банку стало: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра».
24 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125.
За змістом пункту 1 даного договору банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.
За змістом пункту 2 Договору Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами, тощо.
За змістом пункту 183 Додатку 1 до Договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення права вимоги від 24 квітня 2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за кредитним договором №05/02/2008/840-К/91 від 01 лютого 2008 року та договором іпотеки іпотеки б/н від 01 лютого 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рудницькою Ю.О., та зареєстрований в реєстрі за №160.
ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «Надра» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 8868842,93 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 94 від 22 квітня 2020 року.
ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 29 серпня 2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10 вересня 2019 року.
За змістом частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
За змістом частини першої статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» у матеріальних правовідносинах, що виникли на підставі кредитного договору №05/02/2008/840-К/91 від 01 лютого 2008 року та договору іпотеки б/н від 01 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рудницькою Ю.О., та зареєстрований в реєстрі за №160.
20 серпня 2014 року на адресу ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу за вих. №4083 від 15 серпня 2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором №05/02/2008/840-К/91 від 01 лютого 2008 року, з вимогою про погашення заборгованості в розмірі 328687,71 (триста двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят сім) дол. США 71 цент.
Досудову вимогу №4083 від 15 серпня 2014 року відповідач отримала, але не здійснила ніяких дій на її виконання.
22 серпня 2014 року на адресу ОСОБА_1 було направлено іпотечну вимогу за вих. №5185 від 21 серпня 2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором № 05/02/2008/840-К/91 від 01 лютого 2008 року, з вимогою про погашення заборгованості в розмірі 328687,71 (триста двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят сім) дол. США 71 цент. або передачу предмету іпотеки в оперативне управління Іпотекодержателя в порядку ст. 34 Закону України «Про іпотеку».
В подальшому рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 липня 2016 року у справі №504/3005/14-ц позов ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.
01 жовтня 2021 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області у справі №504/3005/14-ц заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником, за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.
Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» у справі №504/3005/14-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №05/02/2008/840-К/91.
За змістом частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За змістом пункту 183 Додатку №1 до Договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення права вимоги від 24 квітня 2020 року загальна передана заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Консалт Солюшенс» становить 293705 (двісті дев`яносто три сімсот п`ять) доларів США 76 центі.
Через невиконання своїх зобов`язань за кредитним договором №05/02/2008/840-К/91 від 01 лютого 2008 року у Відповідача виникла значна заборгованість перед ПАТ «КБ «Надра», а після укладення Договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення права вимоги від 24 квітня 2020 року перед ТОВ «Консалт Солюшенс».
Станом на момент звернення з цим позовом Відповідач не виконав умови Кредитного договору, рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки також не виконано, що змусило ТОВ «Консалт Солюшенс» звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів.
Згідно частини першої статті 262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.
Так, відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України у підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статі 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ч. 2 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за спричинені простроченням збитки.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 614 ЦКУ особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, ОСОБА_1 порушила зобов`язання, встановлене кредитним договором №05/02/2008/840-К/91 від 01 лютого 2008 року.
Відповідно до статті 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
При цьому згідно із статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.
За змістом частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
За змістом частини першої статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, ТОВ «Консалт Солюшенс» є новим кредитором за вищевказаними договорами саме у зв`язку з підписанням договору про відступлення прав вимоги №GL3N216954_ПВ_188 від 24 квітня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 125.
Будь-яке зобов`язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням, незалежно від правових підстав його виникнення.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у справі №216/4295/20 від 28 грудня 2022 року.
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України)».
Щодо збільшення строків позовної давності.
01 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 05/02/2008/840-К/91.
За змістом пункту 1.4. Кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит строком до 31 січня 2033 року.
Згідно пункту 7.3. Кредитного договору сторони, керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 (десяти) років.
Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч.1 статті 259 позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору Статтями 6, 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Представник відповідача не врахував, що положеннями ч. 1 ст. 259 ЦК України визначено право сторін збільшити позовну давність. Сторони кредитного договору скористалися своїм правом та збільшили строк звернення до суду з вимогою про захист цивільного права з 3 (трьох) до 10 (десяти) років.
Щодо переривання строку позовної давності та зміни строків виконання основного зобов`язання.
Як вбачається з тексту позовної заяви, 20 серпня 2014 року на адресу ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу за вих. №4083 від 15 серпня 2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором №05/02/2008/840-К/91 від 01 лютого 2008 року, з вимогою про погашення заборгованості в розмірі 328687,71 (триста двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят сім) дол. США 71 цент.
Вимогою також запропоновано відповідачу виконати зобов`язання за Кредитним договором у повному обсязі протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання вимоги та сплатити суму визначену цією вимогою.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримала досудову вимогу 08 вересня 2014 року, але не виконала її, грошові кошти на рахунок кредитора не сплатила.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01 грудня 2015 року у справі № 6-1707цс15, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за ним та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Аналогічний висновок Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).
У постанові Верховного Суду від 19.07.2023 року у справі № 727/4574/19 зазначено «Суди встановили, що 09 січня 2009 року банк направив боржнику ОСОБА_2 вимогу про дострокове виконання умов кредитного договору в місячний термін з дня отримання листа, чим змінив умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту, які настали 09 лютого 2009 року, після спливу 30 днів з часу вручення ОСОБА_2 листа-попередження від 09 січня 2009 року.
Враховуючи те, що досудову вимогу про дострокове погашення заборгованості відповідач отримала 08 вересня 2014 року, з цього дня почав свій перебіг семиденний термін дострокового виконання зобов`язання в обсязі визначеному в досудовій вимозі.
Таким чином, ПАТ «КБ «Надра» змінили порядок, умови та строк виконання кредитного договору, який свою чергу настав 16 вересня 2014 року.
Враховуючи все вищевикладене, та беручи до уваги пункт 7.3. Кредитного договору (збільшення строків позовної давності до 10 років) строк позовної даності на подачу позову про стягнення заборгованості сплив щонайраньше 16 вересня 2024 року.
Позовну заяву представник ТОВ «Консалт Солюшенс» подав до суду 06 травня 2024 року через особистий кабінет підсистеми ЄСІТС Електронний суд.
Таким чином, строк позовної давності на подачу позовної заяви ТОВ «Консалт Солюшенс» пропущено не було.
Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Керуючись ст. 11, 509, 512, 514, 524, 524, 625 ЦК України, ст. 82, 175 ЦПК України, СУД
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Одеського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

СУДДЯ В.К.Гуревський

Рішення суду у повному обсязі складено 25 листопада 2024 року.