З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Сидоренко І.О.
секретаря судового засідання Зубкова В.В.,
розглянувши у судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтував тим, що він доводився сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті залишилась спадщина: житловий будинок, загальною площею 72,6 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. До спадкоємців першої черги спадкування за законом також належить ОСОБА_2 , яка доводилась дочкою ОСОБА_3 і є рідною сестрою ОСОБА_1 . ОСОБА_1 прийняв спадщину і була заведена спадкова справа № 178/2023. ОСОБА_2 також прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавицею ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини і не заявляла відмову від спадщини. Пізніше ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на будинок, однак йому було відмовлено у цьому у зв`язку із відсутністю документів на будинок. Успадкований будинок належав матері позивача на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.12.1999 року та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.1999 року. Однак оригінали вищевказаних Свідоцтв про право на спадщину були у матері, а після її смерті ці документи утримує сестра позивача ОСОБА_2 . Оскільки у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не дуже гарні відносини, то вона відмовляється надати позивачу ці документи для оформлення його спадкових прав на 1/2 частку житлового будинку. Чинним законодавством не передбачено можливості отримання дублікатів документів спадкоємцями. Враховуючи наведені вище обставини, виникла ситуація, за якої ОСОБА_1 не має можливості отримати правовстановлюючий документ на успадкований будинок.
Тому, просить визнати за позивачем право власності на 1/2 частку житлового будинку А-1, загальною площею 72,6 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., 1/2 частку літньої кухні Б, 1/2 частку вбиральні В, 1/2 частку душу Г, 1/2 частку сараю Д, 1/2 частку огорожі №1, 1/2 частку колодязя №2, 1/2 частку водопроводу №3, 1/2 частку огорожі, №4, 1/2 частку огорожі №5, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте направили на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всіфактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як видно з копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 02 лютого 2023 року Слов`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Слов`янськ Краматорського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 329.
Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Отже, після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина.
За життя ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.1999 року, реєстровий № 3-3526, та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.1999 року, реєстровий № 3-3525, посвідчених державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Причепою В.Р., належав житловий будинок, житловою площею 50,7 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Як зазначено у Довідці Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янська № 420/0,75-2023 від 16.10.2023 року, житловий будинок А-1, загальною площею 72,6 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня Б, вбиральня В, душ Г, сарай Д, огорожа № 1, колодязь № 2, водопровід № 3, огорожа, № 4, огорожа № 5, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.01.2013 року належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .
Відповідно до Заповіту, складеному приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. від 09.12.1999 року, ОСОБА_3 заповіла усе належне їй майно, в том числі належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 , своїм дітям донці ОСОБА_2 та сину ОСОБА_1 , в рівних частках кожному.
Частиною першою статті 1233 Цивільного кодексу України закріплено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно з копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14.07.1961 року, померла ОСОБА_3 , є матір`ю позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, позивач є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , та відповідно до ст. 1233 Цивільного кодексу України позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом.
З метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
Як видно з дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 178/2023, заведеної приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. після смерті ОСОБА_3 , 12 липня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_3 . Окрім позивача, із заявою про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини до нотаріуса ніхто більше не звертався.
Відповідач ОСОБА_2 також прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавицею ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Наведене підтверджується Довідкою Відділу реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 24.07.2023 №20-17/2-1350.
Однак, 02 листопада 2023 року, приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Панченко А.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки спадкоємцем ОСОБА_1 не надано нотаріусу правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вказане вище спадкове майно.
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.03.2024 року № 368905272, відомості про зареєстроване право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні.
Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства яке діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Пунктом 1.3 Тимчасового Положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 (втратило чинність 01 січня 2013 року) було передбачено, що Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах встановлених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Згідно частин першої та другої статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 319 ЦК України, встановлено, що здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.
Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , у том числі на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 . Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок позивач не може, оскільки ним не подано нотаріусу всіх документів, що необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Іншого шляху, ніж визнання права власності на вказане спадкове майно в судовому порядку, у позивача немає.
Враховуючи вищенаведене, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.
Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази, суд приходить до висновку, що вони повністю узгоджуються між собою, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми, для того щоб дійти висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання не з`явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Керуючись статтями 328, 1216, 1218, 1225, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 12, 13,76, 81, 89, 200, 263-265, 280, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частку житлового будинку А-1, загальною площею 72,6 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., 1/2 частку літньої кухні Б, 1/2 частку вбиральні В, 1/2 частку душу Г, 1/2 частку сараю Д, 1/2 частку огорожі №1, 1/2 частку колодязя № 2, 1/2 частку водопроводу № 3, 1/2 частку огорожі, № 4, 1/2 частку огорожі № 5, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Повний текст рішення виготовлений 12 липня 2024 року.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду І.О. Сидоренко