Провадження № 2/947/2877/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.

представника позивача адвоката Прус О.О.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Командування НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу про примусове відчуження майна а також зобов`язання повернути майно із складенням відповідного акту, -

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи

Позивач просить суд скасувати наказ №181-АГ від 26.05.2022 командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_3 про примусове відчуження майна в частині примусового відчуження транспортного засобу Ford Focus VIN: НОМЕР_3 ,2015 року випуску, про що було складено Акт №2 про примусове відчуження або вилучення майна від 26.05.2022, а також зобов`язати командування військової частини НОМЕР_2 повернути транспортний засіб Ford Focus VIN: НОМЕР_3 ,2015 року випуску власнику ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4 ), зобов`язавши командира військової частини НОМЕР_2 скласти відповідний акт про повернення майна ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що права позивача як власника транспортного засобу були порушені примусовим відчуженням автомобілю яке було здійснено незаконно всупереч діючого законодавство, яким врегульовано питання примусового відчуження, а саме відчуження здійснено не у зоні бойових дій без погодження із військовою адміністрацією та фактично було здійснено не у дати та у порядку визначеному у наказі та акті а на підставі розпорядження начальника Одеської обласної військової адміністрації від 02.03.2022 року шляхом вилучення у той же день автомобілю співробітниками поліції.

Представник відповідача заперечує проти задоволення позову та наполягає на тому, що примусове відчуження транспортного засобу, належного позивачці, було здійснено із дотримання Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» на території Одеської області, яка на той час Наказом головнокомандувача збройних сил України визначена районом ведення бойових дій.

2. Процесуальні дії у справі

Позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Одеси 21.03.2024 року ( а/с 2 ) та оплачена судовим збором у розмірі 1211,20 грн. та 605.60 грн. за дві вимоги (а/с 1 ).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2024 року головуючим визначено Луняченко В.О. (а/с 40).

Ухвалою суду від .202 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження ( а/с 41 ).

Судом, ухвалою від 04.04.2024 задоволено клопотання позивача та забезпечені позовні вимоги шляхом заборони відповідачу вчиняти дії направлені на передачу спірного транспортного засобу третім особам (а/с 64).

03.05.2024 від представника відповідача надійшов до суду письмовий відзив на позов та додаткові докази ( а/с 73).

Відповідь на відзив подана представником позивача 08.05.2024 (а/с 96).

Підготовче провадження було закрите судом 02.07.2024 із призначенням справи до судового розгляду по суті , у режимі відеоконференції ( за клопотанням представника позивача).

3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів

Як встановлено у судовому засіданні , згідно інвойсу від 09.11.2021 року, ОСОБА_2 придбала з аукціону в Південної Кореї , автомобіль марки «Ford Focus» VIN: НОМЕР_3 , 2015 року випуску, за 4,200,00 доларів США, із додатковою оплатою 1750 доларів США за доставку транспортного засобу з морського порту Інчхон, П.Кореї до морського порту Одеса, України ( а/с 22).

Згідно відповіді Державного підприємства « Морський торговельний порт « Чорноморськ» ( скорочена назва ДП «МТП « Чорноморськ») від 13.06.2023 - на т/х «HAI SHIN рейсом 25.01.2021 було доставлено транспортний засіб Ford Focus VIN: НОМЕР_3 , 2015 року випуску, який далі знаходився на 25 складі спеціалізованого паромного комплексу порту ( скорочена назва СПК) .

04.03.2022 на підставі розпорядження начальника Одеської обласної військової адміністрації №51/А-2022 від 02.03.2022 року , для забезпечення потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану , 25 склад СПК ДП «МТП «Чорноморськ» ( 5 термінал ) разом з усіма транспортними засобами, що перебували на його території станом на 04.03.2022 ( зокрема транспортного засобу позивачці ) було передано у використання Головному управлінню Національної поліції в Одеській області, яке у подальшому самостійно, без відома адміністрації порту здійснювало користування та розпорядження складом та транспортними засобами, які знаходились там ( а/с 24, 25).

Наказом головнокомандуючого збройних сил України №84 від 13.03.2022 серед районів ведення бойових дій у період 24.02., 25.02., 28.02.,05.03., з 07.03 по 09.03. та з 10.03. по 12.03. 2022 визначена Одеська область ( а/с 87).

Наказом головнокомандуючого збройних сил України №101 від 30.03.2022 серед районів ведення бойових дій у період 24.02., 25.02., 28.02.,05.03., з 05.03., з 06.03 по 09.03. та з 10.03. по 12.03. 2022 визначена Одеська область ( а/с 89).

Наказом головнокомандуючого збройних сил України №102 від 01.04.2022 серед районів ведення бойових дій у період з 13.03. по 31.03.2022 визначена Одеська область ( а/с 91).

Наказом головнокомандуючого збройних сил України №125 від 30.04.2022 серед районів ведення бойових дій у період з 01.04 по 20.04. та з 21.04. по 30.04. 2022 визначена Одеська область ( а/с 92).

Наказом головнокомандуючого збройних сил України №157 від 02.06.2022 серед районів ведення бойових дій у період з 01.05. по 31.05. 2022 визначена Одеська область ( а/с 93).

Згідно Наказу командувача оперативно-стратегічного угрупування « Олександрія» №22 від 17.05.2022 керівникам органів військового управління, командирам з`єднань, військових частин Збройних Сил України визначено порядок та послідовність заходів з передачі, примусового відчуження або вилучення майна на підставі вимог Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану».

Листом від 24.05.2022 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 прикордонному загону доручено організувати оформлення документів про примусове відчуження майна на території ДП «МТП « Чорноморськ», зокрема під №10 легкового автомобілю Ford Focus VIN: НОМЕР_3 , 2015 року випуску ( а/с 85).

Відповідно до Наказу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ( військова частина № НОМЕР_2 ) від 26.05.2022 року 3 181-АГ « Про примусове відчуження майна» та акту №2 від 26.05.2022 року « Про примусове відчуження або вилучення майна», автомобіль марки «Ford Focus» VIN: НОМЕР_3 , 2015 року випуску, який знаходився на території ДП « МТП « Чорноморськ», було примусове відчужено на підставі вимог ч.2 ст. 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» та знаходиться на балансі військової частини з використанням його для виконання оперативно-бойової діяльності загону ( а/с 26).

За змістом висновку експертного дослідження Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №ЕД-19/116-22/8320-АВ від 06.06.2022 , на підставі заяви начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 03.06.2022, було досліджена ринкова вартість автомобіля Ford Focus VIN: НОМЕР_3 , 2015 року випуску, станом на 26.05.2022 , та визначена вартість у 153 827,80 грн. ( а/с 30).

4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини пов`язані із захистом права власності врегульовані Цивільним кодексом України ( скорочене ЦК України ).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ( ( ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Згідно вимог ч.1-3 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним:

Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

В умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості ( ч.2 ст. 353 ЦК України).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався і діє по даний час.

Пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», військове командування, в межах повноважень, визначених цим Законом та Указом Президента України про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим Верховною Радою України, видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» визначено, що примусове відчуження майна позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

Пунктом 4 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану як, зокрема, примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» складається акт про примусове відчуження або вилучення майна відповідного зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2012 року № 988.

Частиною четвертою статті 7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» у разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилась у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження.

Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта (частина третя статті 7 вказаного Закону).

Згідно з положеннями статті 8 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» оцінка майна, що підлягає примусовому відчуженню, проводиться у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі неможливості залучити до оцінки майна суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання така оцінка проводиться суб`єктами оціночної діяльності - органами державної влади або органами місцевого самоврядування за погодженням із власником майна. У разі відмови або відсутності власника майна зазначені органи мають право проводити таку оцінку самостійно. Оцінка майна, за якою попередньому власнику було відшкодовано вартість примусово відчуженого майна, може бути оскаржена до суду.

5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін

При розгляді даних позовних вимог судом враховується , що згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і, а саме протоколу № та усталену практику Європейського суду з прав людини, втручання у мірне володіння майном повинне виконувати певні критерії: воно повинне відповідати принципу законності і переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є достатньо пропорційними меті, яку намагаються реалізувати (справа Beyeler v. Italy, §§ 108-114).

У даному випадку судом встановлюється що з початку повномасштабної військової агресії російської федерації на територію України та введення воєнного стану, питання можливості обмеження прав, в тому числі права власності, визначено у дискреційні повноваження Збройних Сил України.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 4 ЗУ «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з органом військового управління, визначеним Міністерством оборони України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

У місцевостях, де ведуться бойові дії, примусове відчуження або вилучення майна здійснюється за рішенням військового командування без погодження з органами, зазначеними у частині першій цієї статті, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті ( ч.2 ст. 4 вказаного Закону).

Частиною третьою вказаної статті визначено, що примусове відчуження майна, приватизованого у період дії воєнного стану, допускається виключно в місцевостях, на території яких ведуться бойові дії, та здійснюється за рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України, без погодження з органами, зазначеними у частині першій цієї статті.

Таким чином для визначення осіб яки мали на момент здійснення примусове відчуження спірного автомобілю дискреційні повноваження щодо можливості такого відчуження судом визначається наявність відповідних наказів Головнокомандувача Збройних Сил України , зокрема №157 від 02.06.2022 року за змістом якого Одеська область ( тобто вся її територія ) визначена місцевістю зі статусом району ведення бойових дій, в тому числі і станом на 26.05.2022 року .

Суд критично ставиться до тверджень позивача та його представника що вказаний Наказ було винесено лише 02.06.2022 та він має ретроспективне визначення району та про його існування не могло бути відомо відповідачу на час самого відчуження, так як винесення такого наказу та визначення районів ведення бойових дій відноситься до виключної компетенції головнокомандувача.

Суд також критично ставиться до пояснень представника позивача про різницю між поняттями місцевості та області не є тотожними а тому не може бути місцевістю вся область, так як місцевість як певна частина території , має більш широке поняття ніж місто, район чи область, і саме у наказах про визначення районів бойових дій, визначається конкретна місцевість як окреме місто або селище, так і окремі райони чи територія всієї області.

Таким чином суд вважає доведеним що територія Одеської області на момент здійснення примусового відчуження спірного автомобіля, мала статус району бойових дій, а тому у військове командування мала на цієї території права здійснення відповідного примусового відчуження без погодження з іншими органами ( визначеними у ч.1 ст. 4 вищевказаного Закону ).

Водночас законодавець, надавши відповідні повноваження військовому командуванню визначив також і міри від свавілля у вигляді певного механізму здійснення відповідного примусового відчуження.

Так, статтею 7 Закону ЗУ «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» встановлено, що про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. В акті зазначаються: 1) назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення; 2) відомості про власника (власників) майна: для юридичних осіб - повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті; 3) відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності); 4) опис майна, достатній для його ідентифікації. Для нерухомого майна - відомості про місцезнаходження (адреса), для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані; 5) сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна).

Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів.

Таким чином законодавцем чітко визначено, що військове командування повинно здійснювати відчуження при наявної визначеної ринкової вартості майна та після виплати попереднього відшкодування повної суми вартості або про визначення неможливості такої попередньої оплати.

Суд визначає, що Цивільним кодексом України визначено що у період воєнного стану можливо примусово відчужене у власника лише із наступним повним відшкодуванням його вартості ( ч.2 ст. 353 ЦК України) водночас спеціальним Законом - «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», визначено , що передбачено, що примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану може здійснюватися з попереднім повним відшкодуванням його вартості, і лише у разі неможливості попереднього повного відшкодування за примусово відчужене майно таке майно примусово відчужується з наступним повним відшкодуванням його вартості.

При наявності таких положень закону суд вважає, що акт №2 про примусове відчуження майна від 26.05.2022 не може вважатись таким що складений у відповідністю до законодавства.

По-перше у акті від 26.05.2022 року наявні відомості, яки не могли бути відомими на той час , а саме вартість транспортного засобу яка була визначена лише 06.06.2022 року та саме дослідження було здійснено експертом по заяві від 02.06.2022 року, тобто вже після підписання акту. Крім того, суд приймає до уваги що експерту взагалі транспортний засіб не надавався на огляд тому що , яка зазначено у висновку експерту було надано для дослідження інвойс та фотозображення об`єкту.

Крім того а ні в акті а ні в жодному окремому документі не було визначено неможливість попереднього повного відшкодування вартості транспортного засобу.

При розгляді даного питання судом приймається до уваги, що позивач є інвалідом 3 групи, визначене безтермінове, та має захворювання опорно-рухового апарату з дитинства, має ознаки стійкої втрати працездатності, що підтверджується відповідними Довідками МСЕК та медичними довідками наданими до позову ( а/с 17- 21), тобто відноситься до особливо вразливих категорій громадян, для якої автомобіль ,як єдине джерело для власного пересування, має вкрай суттєву необхідність.

При проведення процедури примусового відчуження з урахуванням вимог закону повідомлення власника ( а ні експедитора ) про факт відчуження та неможливість попереднього відшкодування вартості майна та отримавши зразу всю документацію , військове командування розглядало б питання необхідності примусового відчуження з урахуванням всіх обставин , в тому числі і необхідність для потреб загону саме легкового автомобілю з невеликим кліренсом , малим об`ємом двигуна о 1500 см3 та автоматичною коробкою перемикання.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню уз урахуванням встановлених порушень як процедури примусового відчуження так і явної невідповідності пропорційності меті, яку намагались реалізувати при втручанні у власність , так як баланс інтересів у вказаному випадку між інтересами позивачки яка відноситься до категорії особливо вразливих осіб та необхідністю вказаного транспортного засобу для військових потреб, при неможливості попереднього повного відшкодування майна.

При визначенні ефективності способу захисту прав обраних позивачем суд приймає до уваги, що під час судового засідання предметом дослідження було той факт що транспортний засіб тривалий час знаходиться у користуванні та невідомо його технічний стан але позивачка наполягала на тому, що будь-який стан автомобілю який дозволяє його користування надасть їй можливість пересування на власному автомобілі без необхідності залежить від третіх осіб.

Також суд приймає до уваги, що безпосередньо процедуру примусового відчуження здійснювало керівництво саме НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), а листом від 24.05.2022 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 прикордонному загону було лише доручено організувати оформлення документів про примусове відчуження майна на території ДП «МТП « Чорноморськ», тобто саме на керівництво відповідача було покладені дискреційні повноваження для проведення процедури , а тому суд вважає, що саме керівництво НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), є належними відповідачем як по вимогам щодо скасування наказу про примусове відчуження так і вимоги щодо повернення майна попередньому власнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Командування НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу про примусове відчуження майна а також зобов`язання повернути майно із складенням відповідного акту.

Скасувати наказ №181-АГ від 26.05.2022 командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_3 про примусове відчуження майна в частині примусового відчуження транспортного засобу Ford Focus VIN: НОМЕР_3 ,2015 року випуску, про що було складено Акт №2 про примусове відчуження або вилучення майна від 26.05.2022.

Зобов`язати командування військової частини НОМЕР_2 повернути транспортний засіб Ford Focus VIN: НОМЕР_3 ,2015 року випуску власнику ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4 ), зобов`язавши командира військової частини НОМЕР_2 скласти відповідний акт про повернення майна ОСОБА_2

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 22.07.24.

Суддя Луняченко В. О.