ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м.Суми

Справа №592/3820/17

Номер провадження 22-ц/816/1724/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

у присутності:

заявниці ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2024 року у складі судді Алфьорова А.М., постановлену у м. Суми,

за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: Ковпаківський відділ державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду їй за межі України до виконання зобов`язань за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 січня 2018 року у справі № 592/3820/17, в рамках виконавчого провадження № 56026104, вжите ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2021 року.

Вимоги заяви обґрунтовувала тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми у справі № 592/3820/17 з неї стягнуто 20 500 дол. США боргу, 146 244,54 грн пені та 1800 грн судового збору. На даний час на виконанні у Ковпаківському відділі державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Ковпаківський відділ ДВС) перебуває виконавче провадження № 56026104. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2021 року її тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, до виконання нею своїх зобов`язань по сплаті боргу на користь стягувача в рамках виконавчого провадження № 56026104.

Вказує на те, що вона не мала та не має жодного наміру умисно ухилятися від виконання рішення суду. Вона є пенсіонеркою, іншого джерела доходу не має. Через складну економічну ситуацію вона не може працевлаштуватися в Україні, але їй запропонували працевлаштуватися у Республіці Польща, але через заборону виїзду вона не може поїхати на роботу та з отриманого доходу виплачувати борг. Крім того, через агресію росії та військовий стан в Україні задля збереження життя вона не може перетнути кордон, що, на її думку, є порушенням її права на безпеку. Заборона виїзду за кордон не захистить належним чином інтереси стягувача, оскільки це не призведе до погашення існуючої заборгованості та виконання рішення суду.

Посилаючись на вказані обставини, просить заяву задовольнити.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задоволено.

Скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду громадянки України ОСОБА_1 за межі України, до виконання нею своїх зобов`язань по сплаті боргу на користь стягувача у виконавчому провадженні № 56026104, накладене ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2021 року.

Не погоджуючись із ухвалою суду, Ковпаківський відділ ДВС подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву залишити без задоволення.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що, скасовуючи тимчасове обмеження боржниці у праві виїзду, порушуються права та законі інтереси стягувача, на користь якого стягнуто кошти.

Не погоджується з висновком суду, що у боржниці є реальні можливості виконати свій обов`язок по виконанню рішення суду. Дане твердження, як єдина підстава для скасування тимчасового обмеження у виїзді за межі України, нічим не обґрунтоване.

Наголошує на тому, що боржниця ухиляється від виконання рішення суду. Борг не сплачено. З її пенсії всього до початку введення воєнного стану до лютого 2022 року стягнуто та перераховано лише 5590 грн, а із введенням воєнного стану були внесені зміни до Закону України «Про виконавче провадження» про заборону звернення стягнення на пенсію боржника. Державним виконавцем неодноразово направлялися вимоги до боржниці, в т.ч. на адресу: АДРЕСА_1 . За оновлених довідок іншого доходу (прибутку), окрім пенсії, не виявлено, рахунки не зареєстровані, автотранспорт на праві власності за боржницею не зареєстровано.

ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористалася.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявниці ОСОБА_1 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на виконанні в Ковпаківському відділу ДВС перебуває виконавче провадження ВП № 56026104 з примусового виконання виконавчого листа № 592/3820/17, виданого 12 березня 2018 року Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики від 26 січня 2017 року у розмірі 20 500 дол. США, пені у розмірі 146 244,54 грн та судового збору у розмірі 1800 грн.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2021 року задоволено клопотання головного державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС Балаби Л.О. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, до виконання нею своїх зобов`язань по сплаті боргу на користь стягувача в рамках виконавчого провадження № 56026104.

Постановою головного державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС Балаби Л.О. від 25 січня 2021 року звернуто стягнення на пенсію боржниці (а.с. 46-47, Т. 2).

З довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 , яка знаходиться на обліку в Головному управлінні ПФУ в Сумській області, за період з 01 березня 2021 року по 31 січня 2023 року вбачається, що за період з березня 2021 року по квітень 2022 року було відраховано 6200 грн (а.с. 44-45, Т. 2). З травня 2022 року відрахування не здійснювалися.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю III групи (а.с. 58; 60, Т. 2).

На підтвердження вимог заяви про скасування тимчасового тимчасового обмеження її у праві виїзду за межі України, ОСОБА_1 надала копію пропозиції щодо працевлаштування з 24 січня 2024 року в готель «SEBEL» в м. Гаага, Нідерланди (а.с. 62-63, Т. 2).

Постановляючи оскаржувану ухвалу та скасовуючи тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено, що боржниця вчиняє у ході виконавчого провадження будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність), спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у неї є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від неї об`єктивні обставини.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Статтею 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантовано право на ефективний засіб юридичного захисту. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Таким чином, скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Виконання судового рішення, є стадією судового розгляду, та має пріоритет над окремими правами сторін.

Виходячи зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04 листопада 1950 року, права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду.

Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і ст. 6 Конвенції втрачає свій сенс.

Судом встановлено, що боржницею станом на день постановлення оскаржуваної ухвали, не виконано зобов`язання за виконавчим листом № 592/3820/17, виданого 12 березня 2018 року Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики від 26 січня 2017 року у розмірі 20 500 дол. США, пені у розмірі 146 244,54 грн та судового збору у розмірі 1800 грн.

Тобто, виконавче провадження ВП № 56026104, у рамках якого ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2021 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, на даний час є не виконаним. Заявницею доказів на підтвердження існування в неї об`єктивних обставин, які б перешкоджали виконати судове рішення більш ніж 6 років суду надано не було.

Та обставина, що з пенсії боржниці за період з березня 2021 року по квітень 2022 року на виконання рішення суду проводилися утримання, зазначеного вище не спростовує з огляду на те, що примусове утримання не є добровільним виконанням нею своїх боргових зобов`язань.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» від 11 квітня 2023 року № 3048 тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, передбачено припинення звернення стягнення на пенсію.

З травня 2022 року утримання з пенсії ОСОБА_1 не здійснювалися. Доказів добровільного виконання рішення суду вона не надала.

Довготривале обмеження заявниці ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України безпосередньо пов`язане з невиконання нею боргових зобов`язань.

Надана ОСОБА_1 копія пропозиції щодо працевлаштування з 24 січня 2024 року в готель «SEBEL» в м. Гаага, Нідерланди, також не є підставою для скасування вжитого ухвалою суду щодо неї тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на даний час не відпали підстави для застосування щодо ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування тимчасового обмеження її у праві виїзду за межі України.

У зв`язку з вищезазначеним, ухвала суду на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3028 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 367; 374; 376; 381; 382; 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3028 гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене 23 жовтня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов