ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року

м.Черкаси

Справа № 697/147/24
Провадження № 22-ц/821/1073/24
категорія: 305010900

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л.І.,

суддів: Карпенко О.В., Новікова О.М.,

секретаря Ярошенка Б.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування, у складі судді Колісник Л.О.,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

18 січня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Гончарука А.В. звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.01.2021 близько 11.00 год. в м. Каневі, Черкаської області на перехресті головної дороги по вул. О.Кошового та другорядної дороги по вул. Енергетиків, на площі Шевченка, мала місце дорожньо-транспортна подія за участю транспортних засобів автомобіля ВАЗ-2170, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі в напрямку вул. Шевченка, та автомобіля TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснював рух з другорядної дороги на головну дорогу, внаслідок чого керований відповідачем автомобіль спричинив керованому позивачем автомобілю механічні ушкодження передньої лівої частини автомобіля (переднє ліве крило, передня ліва частина переднього бампера).

За даним фактом дорожньо-транспортної пригоди працівниками поліції адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП відносно водія ОСОБА_2 не складався, сторони справи повідомили відповідача про обставини пригоди, ОСОБА_2 визнав себе винуватим у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні матеріальної шкоди автомобілю позивача, надав позивачу усні гарантії в добровільному порядку відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду, але в подальшому від виконання прийнятих на себе зобов`язань відмовився, мотивуючи це наявністю страхового полісу.

Розмір невідшкодованої матеріальної шкоди внаслідок ДТП автомобілю позивача складає 8 600,00 грн, на підставі висновку про оцінку ПП «Інформаційно-консультативного центру» по визначенню вартості матеріальних збитків внаслідок пошкоджень, завданих при ДТП, вартість проведеного дослідження складає 1 500,00 грн.

Винуватість керованого відповідачем транспортного засобу була забезпечена на випадок страхового випадку в разі заподіяння шкоди перед третіми особами згідно страхового полісу АР № 4649686 від 17.09.2020, виданого Страховою компанією «Провідна», яка в добровільному досудовому порядку прийняла рішення про відмову здійснювати страхове відшкодування без відповідного рішення суду про винуватість конкретного водія.

Позивач первинно звертався з позовом до ОСОБА_2 , але судом прийнято рішення про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що відповідальність у заподіяній шкоді повинна покладатися на належного відповідача, яким у цій справі є ПрАТ «СК «Провідна», судове рішення набрало законної сили.

Вважає, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.

За невчасне виконання зобов`язання на розмір невиплаченого страхового відшкодування з відповідача повинно бути стягнуто 3% річних у розмірі 774,00 грн (8 600,00/100 х 9%), а також проценти за користування, розмір яких визначається на рівні облікової ставки НБУ, що становить 1 290,00 грн (8 600,00/100 х 15%).

На підставі наведеного, позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача розмір заподіяної матеріальної шкоди в сумі 8 600,00 грн, 3% річних в сумі 774,00 грн, проценти та пеню в сумі 1 290,00 грн, а також судові витрати по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 8 600,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто із ПАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені по сплаті судового збору у розмірі 976,71 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 вчасно звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування та надав докази на підтвердження завданої суми шкоди, обставини, що вказують на неможливість страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди відсутні.

Суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у межах позовних вимог в розмірі 8 600,00 грн підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 3% річних, процентів та пені, суд першої інстанії виходив із того, що із наведеного представником позивача у позовній заяві розрахунку 3% річних, процентів за користування чужими коштами та пені, вбачається, що останнім не вказано періоду нарахування даних витрат, наведений розрахунок є незрозумілим та не відповідає матеріалам справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ПАТ «СК «Провідна», посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду є незаконним, необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також постановлене при неповному з`ясуванні обставин що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило суд скасувати рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2024 року та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом при винесенні рішення не враховано, що зобов`язання страховика випливають з договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а не безпосередньо з самого факту завдання шкоди.

Вказує, що при настанні події, що має ознаки страхового випадку, зазначеним спеціальним законом передбачені дії особи, яка має право на отримання відшкодування.

Для отримання страхового відшкодування, особа яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву та інші документи передбачені п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На думку скаржника, не дотримання потерпілим процедури отримання страхового відшкодування, є перевищення меж здійснення їх цивільних прав, на даний час позивач не виконав дій визначених Законом для здійснення свого права, а відповідно не має правових підстав для отримання страхового відкшодування.

Звертає увагу суду, що страхове відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну майну сплачується потерпілій особі в разі настання цивільної відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу, тобто в даному випадку за наявності в його діях вини. Страховику для виплати страхового відшкодування необхідно належним чином завірене рішення суду, що встановлює вину страхувальника. Саме цей документ визначає особу, що є потерпілою в результаті ДТП.

Вказує, що позивачем не було надано страховику передбачених чинним законодавством документів щодо вини в діях водія забезпеченого транспортного засобу, отже страховик був позбавлений можливості з`ясувати наявність встановленої вини водія, відповідальність якого застрахована в ПАТ «СК «Провідна» та відповідно настання його цивільно-правової відповідальності, а отже і не настав строк для виплати страхового відшкодування.

Судом було проігноровано і не досліджено запити страховика до позивача щодо надання документів, що підтверджують настання цивільно-правової відповідальності відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що 22.01.2021 близько 11.00 год. в м. Каневі, Черкаської області на перехресті головної дороги по вул. О.Кошового та другорядної дороги по вул. Енергетиків, на площі Шевченка, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля ВАЗ-2170, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі в напрямку вул. Шевченка, та автомобіля TOYOTA RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснював рух з другорядної дороги на головну дорогу, внаслідок чого керований ОСОБА_2 автомобіль спричинив транспортому засобу позивача механічні ушкодження передньої лівої частини автомобіля (переднє ліве крило, передня ліва частина переднього бампера).

Цивільно-правова відповідальність керованого ОСОБА_2 транспортного засобу була застрахована на випадок страхового випадку в разі заподіяння шкоди перед третіми особами у ПрАТ «СК «Провідна», про що свідчить страховий поліс АР № 4649686 від 17.09.2020, виданий Страховою компанією «Провідна». Ліміт відповідальності у разі настання страхового випадку при заподіянні майнової шкоди перед третіми особами встановлено в розмірі 130 000 грн, франшиза 0,00 грн (а.с.22).

За даним фактом дорожньо-транспортної пригоди працівниками поліції адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП відносно водія ОСОБА_2 не складався, сторони справи повідомили гаранта відповідальності Страхову компанію «Провідна» про обставини пригоди, відповідач визнав себе винуватим у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні матеріальної шкоди автомобілю позивача.

Відповідно до повідомлення № від 26.01.2021 ОСОБА_1 повідомив ПрАТ «СК «Провідна» про настання збитку, спричиненого в результаті ДТП, яка сталася за участю транспортного засобу Страхувальника ПрАТ «СК «Провідна», майну потерпілого ВАЗ 2170 (а.с.21), а також позивачем надано страховій компанії відповідні письмові пояснення по факту ДТП (а.с.19).

ОСОБА_2 також повідомлено ПрАТ «СК «Провідна» про настання ДТП за участю транспортного засобу Страхувальника ПрАТ «СК «Провідна» - TOYOTA RAV4 (повідомлення № ). У вказаному повідомленні наявний підпис ОСОБА_2 навпроти графи «В даному ДТП свою вину визнаю в повному обсязі, оскаржувати дане рішення в компетентних органах не буду» (а.с.17), а також ОСОБА_2 надано страховій компанії відповідні письмові пояснення по факту ДТП (а.с.16).

З матеріалів справи, зокрема з рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.06.2023 вбачається, що позивач неодноразово звертався до ПрАТ «СК «Провідна» із заявами про виплату страхового відшкодування за подією, що сталася 22.01.2021 та вказаною страховою компанією надавалися відповіді від 05.03.2021 за вих. №2401-11/001 та 02.04.2021 за вих. №2401-11/002, що протягом тривалого часу з дати настання ДТП, ОСОБА_1 не надані документи необхідні для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та для виконання подальшої процедури врегулювання заявленої події необхідно надати заяву про виплату страхового відшкодування з зазначенням банківських реквізитів (а.с.27-35).

Відповідно до повідомлення ПрАТ «СК «Провідна» №№ 17-12/1911 від 07.04.2021, представника позивача повідомлено, що потерпілим ОСОБА_1 станом на дату реєстрації листа не було надано заяви про виплату страхового відшкодування відповідно до Закону (а.с.25).

Листом ПрАТ «СК «Провідна» №17-10/2713 від 24.05.2021 позивачу повідомлено щодо виплати по справі № . Так, при розгляді матеріалів справи Страховою компанією було встановлено, що після настання ДТП ОСОБА_1 викликав на місце події поліцію, проте будь-яких документів про факт настання ДТП поліцією не складено; згідно письмових пояснень ОСОБА_1 інший учасник ДТП ОСОБА_2 погодився відшкодувати збитки, тому «Європротокол» на місці ДТП не було складено та до страхової компанії не надавався. Тому на даний час цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 не настала та у ПрАТ «СК «Провідна» не виникає зобов`язання відшкодувати заподіяну ОСОБА_1 шкоду. Враховуючи викладене, до отримання документа (рішення суду) підтверджуючого настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 у ПрАТ «СК «Провідна» відсутні правові підстави для виплати ОСОБА_1 страхового відшкодування за пошкоджений 22.01.2021 на вул. Кошового у м. Каневі автомобіль ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.24).

Відповідно до повідомлення ПрАТ «СК «Провідна» №№ 17-12/1482 від 10.06.2022, представнику позивача надано інформацію у справі № , відповідно до якої вбачається, що 26.01.2021 від ОСОБА_1 надійшло повідомлення про ДТП. Під час розгляду матеріалів страховиком було встановлено, що після настання ДТП ОСОБА_1 викликав на місце події поліцію, проте будь-яких документів про настання ДТП складено не було. Згідно пояснень ОСОБА_1 , інший учасник ДТП ОСОБА_2 погодився відшкодувати збитки, тому «Європротокол» на місці ДТП не було складено та до ПрАТ «СК «Провідна» не надавався. Тому на даний час цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого ТЗ TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 не настала, та у ПрАТ «СК «Провідна» не виникає зобов`язання відповідно до Закону, відшкодувати ОСОБА_1 заподіяну шкоду (а.с.23)

З наданого стороною позивача аналітичного висновку виконаного ПП «Інформаційно-консультаційний центр» про визначення вартості матеріальних збитків внаслідок пошкоджень завданих при ДТП, автомобілю ВАЗ 2107030, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається, що вартість збитків, завданих при ДТП автомобілю ВАЗ 217030, д.р.н. НОМЕР_1 станом на серпень 2022 року вересень 2022 року складає 8 600 грн (а.с.9-15).

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/2063/22 від 13.06.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням дорожньо-транспортної пригоди відмовлено, з підстав звернення з позовом до неналежного відповідача, оскільки саме ПрАТ «СК «Провідна» має відповідати перед позивачем в межах суми ліміту страхового відшкодування (а.с.27-35).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси

у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон

або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно зі ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» детально регламентовано дії як водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.

Пунктом 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно з п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ДТП сталася 22 січня 2021 року.

Працівниківми поліції за даним фактом ДТП адміністративний протокол відносно водія ОСОБА_2 не складався, також між позивачем та винною особою ОСОБА_2 не складався і Європротокол.

Цивільно-правова відповідальність керованого ОСОБА_2 транспортного засобу була застрахована на випадок страхового випадку в разі заподіяння шкоди перед третіми особами у ПрАТ «СК «Провідна, що підтверджується копією страхового полісу АР № 4649686 від 17.09.2020, згідно якого Ліміт відповідальності у разі настання страхового випадку при заподіянні майнової шкоди перед третіми особами встановлено в розмірі 130 000 грн, франшиза 0,00 грн

Відповідно до повідомлення № від 26.01.2021 ОСОБА_1 повідомив ПрАТ «СК «Провідна» про настання збитку, спричиненого в результаті ДТП, яка сталася за участю транспортного засобу Страхувальника ПрАТ «СК «Провідна», майну потерпілого ВАЗ 2170 (а.с.21), а також позивачем надано страховій компанії відповідні письмові пояснення по факту ДТП (а.с.19).

ОСОБА_2 також повідомлено ПрАТ «СК «Провідна» про настання ДТП за участю транспортного засобу Страхувальника ПрАТ «СК «Провідна» - TOYOTA RAV4 (повідомлення № ). У вказаному повідомленні наявний підпис відповідача навпроти графи «В даному ДТП свою вину визнаю в повному обсязі, оскаржувати дане рішення в компетентних органах не буду» (а.с.17), а також відповідачем надано страховій компанії відповідні письмові пояснення по факту ДТП (а.с.16).

З матеріалів справи також вбачається, що позивач неодноразово звертався до ПрАТ «СК «Провідна» із заявами про виплату страхового відшкодування за подією, що сталася 22.01.2021 та вказаною Страховою компанією надавалися відповіді від 05.03.2021 за вих. №2401-11/001 та 02.04.2021 за вих. №2401-11/002, що протягом тривалого часу з дати настання ДТП, ОСОБА_1 не надані документи необхідні для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та для виконання подальшої процедури врегулювання заявленої події необхідно надати заяву про виплату страхового відшкодування з зазначенням банківських реквізитів.

Відповідно до останнього повідомлення ПрАТ «СК «Провідна» №№ 17-12/1482 від 10.06.2022, представнику позивача надано інформацію у справі № , відповідно до якої вбачається, що 26.01.2021 від ОСОБА_1 надійшло повідомлення про ДТП. Під час розгляду матеріалів страховиком було встановлено, що після настання ДТП ОСОБА_1 викликав на місце події поліцію, проте будь-яких документів про настання ДТП складено не було. Згідно пояснень ОСОБА_1 , інший учасник ДТП ОСОБА_2 погодився відшкодувати збитки, тому «Європротокол» на місці ДТП не було складено та до ПрАТ «СК «Провідна» не надавався. Тому на даний час цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого ТЗ TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 не настала, та у ПрАТ «СК «Провідна» не виникає зобов`язання відповідно до Закону, відшкодувати ОСОБА_1 заподіяну шкоду.

Отже із вищевикладеного вбачається, що позивачем вчинені дії щодо своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку та надані документи, визначені п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про виплати страхового відшкодування обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Проте відповідач відмовився здійснити виплату страхового відшкодування, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність забезпеченого транспортого засобу TOYOTA RAVднз НОМЕР_2 не настала, та у ПрАТ «СК «Провідна» не виникає зобов`язання відповідно до Закону, відшкодувати ОСОБА_1 заподіяну шкоду.

Аанлогічні посилання містяться в апеляційній скарзі, проте такі посилання є помилковими.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відсутність рішення суду про притягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезепеки (особа яка несе цивільно-правову відповідальність) від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідач не спростував факту порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху, в наслідком чого при виїзді його автомобіля з другорядної дороги на головну відбулося зіткнення із транспортним засобом під керуванням позивача, який рухався по головній дорозі.

Крім того, п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка регламентує дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) визначено, що невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Пунктом 33.2. ст. 33 цього Закону визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Як встановлено судом, позивач та водій забезпеченого транспортного засобу направили відповідачу повідомлення № від 26.01.2021 та повідомлення № від 26.01.2021 з поясненнями, з яких вбачається, що винною особою у ДТП є ОСОБА_2 .

Тому колегія суддів вважає, висновки суду першої інстанції, що позивач вчасно звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування та надав докази на підтвердження завданої суми шкоди є правильними та дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі, що позивачем не було надано страховику передбачених чинним законодавством документів щодо вини в діях водія забезпеченого транспортного засобу, отже страховик був позбавлений можливості з`ясувати наявність встановленої вини водія, відповідальність якого застрахована в ПАТ «СК «Провідна» та відповідно настання його цивільно-правової відповідальності, а отже і не настав строк для виплати страхового відшкодування є безпідставними, оскільки повідомлення водіїв є підставою для виплати страхового відшкодування, проте розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Враховуючи, що відповідач розмір страхової суми не оскаржує, тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у межах позовних вимог у розмірі 8 600,00 грн.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача 3% річних, процентів та пені сторонами не оскаржувалось, тому в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для скасування законного і обгрунтованого рішення суду першої інстанції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» залишити без задоволення.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 17 липня 2024 року

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: О.В. Карпенко

О.М. Новіков