КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8096/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою представника Департаменту патрульної поліції на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року, постановлену під головуванням судді Осаулова А.А.,-

встановив:

У листопаді 2023 року Департамент патрульної поліції звернувся до суду із названим позовом.

Департамент патрульної поліції просив стягнути з ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 223 450 грн 97 коп.

Позовна заява обґрунтована тим, що 11 травня 2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 , який керував службовим транспортним засобом «Toyota Prius» номерний знак НОМЕР_1 , та водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «BMW528i», номерний знак НОМЕР_2 .

Звертаючись до суду із позовом, позивач зазначав, що висновком експертного дослідження встановлена вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota Prius» номерний знак НОМЕР_1 внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Департамент патрульної поліції вважав, що з ОСОБА_1 має бути стягнуто завдану матеріальну шкоду у розмірі 223 450 грн 97 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник Департаменту патрульної поліції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду від 18січня 2024року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду від 18 січня 2024 року залишити без змін.

В судовому засіданні представник Департаменту патрульної поліції підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_1 заперечив щодо задоволення вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що розгляд даної справи віднесено законом до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 11 травня 2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 , який керував службовим транспортним засобом «ToyotaPrius» номерний знак НОМЕР_1 , та водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «BMW 528i», номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку експертного дослідження, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota Prius» номерний знак НОМЕР_1 внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди становить 223 450 грн 97 коп.

Звертаючись із позовом, Департамент патрульної поліції просило стягнути із відповідача 223 450 грн 97 коп., оскільки майнову шкоду завдано службовому автомобілю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба визначається як діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною 4 статті 5 КАС України визначено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Із матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування шкоди, завданої під час виконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням № 243/95-ВР. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України. Дія цього положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати (пункти 1, 2 Положення № 243/95-ВР).

Згідно з ч. 1ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Так, ОСОБА_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував на посаді інспектора роти № 7 батальйону № 4 полку № 1 УПП в місті Києві.

Відтак, відповідач, перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, завдав шкоду державі в особі Департаменту патрульної поліції шляхом пошкодження майна у період здійснення ним повноважень, пов`язаних із виконанням його службових обов`язків.

Вказаний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Між Департаментом патрульної поліції та ОСОБА_1 виник спір щодо відшкодування збитків, завданих особою державі під час проходження публічної служби та є публічно-правовими, тому спір підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції щодо віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду є правильним та ґрунтується на вимогах Закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказаний спір має розглядатись в порядку ст. 19 ЦПК України, як спір щодо стягнення шкоди, колегія суддів оцінює критично, оскільки вони не ґрунтується на вимогах процесуального законодавства.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, представник Департаменту патрульної поліції просив у разі закриття провадження з підстави, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, передати матеріали справи до Київського окружного адміністративного суду.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 377 ЦПК України, у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору

Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд передає справу до суду іншої юрисдикції лише у разі скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у закритті провадження у справі.

Враховуючи, що у даному випадку апеляційний суд дійшов до висновку про залишення ухвали суду від 18 січня 2024 року без змін, відтак, підстави для задоволення вказаного клопотання представника апелянта відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 18 січня 2024 постановленаз додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 25 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник