Справа № 496/6619/24
Провадження № 2/496/2901/24
У Х В А Л А

21 жовтня 2024 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Калінін С.К. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Біляївським районним судом Одеської області та підлягає направленню за підсудністю, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Предметом спору у позовній заяві є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У постанові Верховного суду від 10.11.2021 року по справі № 758/14854/20 зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Як вбачається із змісту позовної заяви, представник позивача скористався правом на альтернативну підсудність даної справи, звернувшись до Біляївського районного суду Одеської області з даним позовом, посилаючись на ч.12 ст. 28 ЦПК України, зазначивши, що адресою виконання виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем є адреса за місцем перебування божника.

Частиною 12 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В матеріалах справи наявна постанова про відкриття виконавчого провадження №64690722, з якої вбачається, що стягувачем у виконавчому провадженні є ТОВ «Українські фінансові операції», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 313.

У позовній заяві адресою ТОВ «Українські фінансові операції» значиться: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, прим. 2, що також підтверджується відповіддю №854404 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що за територіальною підсудністю відноситься до Голосіївського районного суду м. Києва.

При цьому, представником позивача не надано документів, що підтверджували б наявність підстав, передбачених ч.12 ст. 28 ЦПК України, для звернення до Біляївського районного суду Одеської області.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що саме на території Біляївського (теперішнього Одеського) району Одеської області вчиняються виконавчі дії з виконання спірного виконавчого напису нотаріуса матеріали справи не містять, відтак відсутні підставі вважати, що на території Біляївського (теперішнього Одеського) району Одеської області виконується спірний виконавчий напис нотаріуса і, відповідно, відсутні правові підстави для визначення підсудності даного позову до Біляївського районного суду Одеської області.

Таким чином, суд вважає необхідним застосувати правила загальної підсудності та надіслати матеріали цивільної справи до суду за місцем знаходження відповідача, яким є Голосіївський районний суд м. Києва.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Статтею 32 ЦПК України передбачено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття право на «суд, встановлений законом» є структурним елементом права на справедливий суд, поширене тлумачення якого надано в прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини, що відносить належність справ до юрисдикції певних категорій судів, тобто конкретного національного суду, що має юрисдикцію судити.

Виходячи з наведеного вище, беручи до уваги, що інститут територіальної юрисдикції розмежовує підсудність справ, суд приходить до висновку, що матеріали цивільної справи слід передати на розгляд за підсудністю до належного суду, за місцезнаходженням відповідача, до Голосіївського районного суду м. Києва.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 260, 353 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали цивільної справи №496/6619/24 (провадження №2/496/2901/24) за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передати за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва (місцезнаходження: 03127, м. Київ, вул. Полковника Потєхіна, буд. 14-а).

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя М.Л. Пасечник