Провадження №2/359/38/24
Справа №359/8390/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Дьяченку В.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Лідії Євгенівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року представник ОСОБА_2 адвокат Куксюк А.Л. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з позовом до приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Лідії Євгенівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним (том 1 а.с.1-8).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 08.08.2018р. останньою був складений заповіт, згідно якого вона на випадок своєї смерті робила розпорядження, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала своєму синові ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . В установлений законом шестимісячний термін Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Проте Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 . Позивачу стало відомо про існування заповітів, складених матір`ю на користь ОСОБА_3 від 07.12.2018 року та ОСОБА_4 від 11.06.2019 року.

Кошти на придбання спадкової квартири надавав Позивач, також всі дії щодо приватизації, оформлення, реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою АДРЕСА_2 виконувалися Позивачем, оскільки мати Позивача у зв`язку із віком та хворобами не могла їх здійснювати, що підтверджується Довіреністю від 08.08.2018р., виданою ОСОБА_5 на ім`я Позивача з метою представництва ї інтересів у відповідних державних органах. Відповідно до медичних документів ОСОБА_5 досить часто хворіла на перебувала на стаціонарному лікуванні. Хворобливий стан ОСОБА_5 підтверджується також тим, що останній Заповіт від 11.06.2019р. на користь ОСОБА_4 , був складений та посвідчений за місцем її проживання в АДРЕСА_3 , що додатково підтверджує безпорадний стан заповідача та неможливість її реально усвідомлювати наслідки своєї дії. До речі, даний заповіт був складений за 9 днів до смерті заповідача. Сумнів також викликає, що Заповіт був виготовлений нотаріусом загальноприйнятими технічними засобами (комп`ютером), незважаючи на те, що у зв`язку з похилим віком та хворобою посвідчувався за місце проживання ОСОБА_5 . Таким чином є сумнівним посилання в заповіті, що він записаний нотаріусом зі слів заповідача.

Враховуючи те, що Позивач був відсутній на території України, скориставшись хворобливим станом та похилим віком ОСОБА_5 (84 роки), Третя особа, що не заявляють самостійних вимог 1 та Третя особа, що не заявляють самостійних вимог 2, переконали ОСОБА_5 написати Заповіт на їх користь. Саме тому, Позивач вважає складені заповіти незаконними та такими, що порушують його права як спадкоємця та просить визнати його недійсним.

09 вересня 2019 року ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області відкрити провадження у справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (том 1 а.с.104).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 07 липня 2021 року клопотання Витребувати в Київської міської дирекції акціонерного товариства «Укрпошта» оригінали витягів пенсійних відомостей, де ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання на момент смерті: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), розписувалася за отримання пенсійних коштів за 2017-2019 року (том 2 а.с.18).

27 вересня 2023 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду призначено у справі почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання, чи виконаний рукописний текст «Цей заповіт прочитано мною у голос та власноручно підписано» та підпис від імені ОСОБА_5 на заповіті від 11.06.2019 року, посвідченому приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Лідією Євгенівною, зареєстрованому в реєстрі за №504, ОСОБА_5 чи іншою особою. Проведення експертизи доручити експертам товариства з обмеженою відповідальністю «Український незалежний інститут судових експертиз» (м. Київ, вул. Софіївська,6). Провадження у справі на час експертизи зупинити.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 02 травня 2024 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Лідії Євгенівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідача в судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі (том 2 а.с.160).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимоги належить відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склала заповіт, яким на випадок своєї смерті належне їй, де б воно не було і з чого б воно не складалась, і взагалі все те, що їй буде належити на день смерті і на що вона за законом має право заповіла сину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заповіт ОСОБА_5 від 08.08.2018 посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Черних Н.В. за реєстровим №537 (том 2 а.с.96).

07.12.2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склала заповіт, яким на випадок своєї смерті належне їй, де б воно не було і з чого б воно не складалась, і взагалі все те, що їй буде належити на день смерті і на що вона за законом має право заповіла сину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заповіт ОСОБА_5 від 07.12.2018 посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Черних Н.В. за реєстровим №778 (том 2 а.с.97).

11.06.2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склала заповіт, яким на випадок своєї смерті належне їй, де б воно не було і з чого б воно не складалась, і взагалі все те, що їй буде належити на день смерті і на що вона за законом має право заповіла племінниці ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Заповіт ОСОБА_5 від 11.06.2019 посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. за реєстровим №504 (том 1 а.с.151).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина до якої увійшла квартира АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_5 на дану квартиру підтверджується Договором купівлі-продажу від 28.12.2001р., посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Савицькою Т.В. (том 1 а.с.49-50)

ОСОБА_2 09.07.2019 звернувся до Бориспільської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (том 1 а.с.142 зворот).

На підставі заяви державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори відкрив спадкову справу до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , що підтверджується копією спадкової справи №218/2019 (том 1 а.с.142-153).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Відповідно до ч.1-3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить . Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

За приписами ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У відповідності до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними» роз`яснено, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо).

Спеціальною нормою, яка передбачає підстави недійсності заповіту є ст. 1257 ЦК України, якою визначено лише дві підстави недійсності заповіту.

Так, згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2018 року в справі №756/14304/15-ц (провадження № 61-11896св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1257 ЦК України та вказано, що "для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України.

Як вбачається з тексту оспорюваного заповіту від 11.06.2019 року, він до підписання прочитаний вголос ОСОБА_5 та власноручно нею підписаний о 14 год. 20 хв.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили, що на момент складання заповіту від 11.06.2019 року спадкодавець не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Також судом не встановлено, що при складанні заповіту були порушені вимоги діючого законодавства. Окрім того, як вбачається з висновку експерта від 17.04.2024 року №315/12-2023 підпис в заповіті ОСОБА_5 від 11.06.2019 року, що посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. - виконаний ОСОБА_5 .

Таким чином, аналізуючи спірний заповіт і його зміст на предмет відповідності вимогам законодавства, суд вважає, що він складений уповноваженою посадовою особою у письмовій формі, особисто підписаний ОСОБА_5 , протилежного під час судового розгляду не доведено, та зареєстрований у встановленому законом порядку.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для визнання заповіту від 11.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. недійсним, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись, ст. ст. 4, 10, 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.07.2024 року.

Суддя Чирка С.С.