ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 липня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 730/540/24

Головуючий у першій інстанції Данько О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1000/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації (суддя Данько О.В.), ухвалене об 11 год. 14 хв. у м.Борзна, повний текст рішення складено 03 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 3000 грн. Позов мотивовано тим, що позивачка працює в Борзнянській дитячій музичній школі викладачем по класу фортепіано, у зв`язку з інвалідністю 1 групи має дозвіл роботи на дому. 19 квітня 2024 року о 19 год 31 хв. позивачці зателефонувала ОСОБА_2 , яка з обуренням повідомила про те, що її неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається у ОСОБА_1 на фортепіанному відділі у 5 класі, розповіла, що нібито бачила під час благодійного концерту, який відбувався 12 квітня 2024 року у залі Борзнянської дитячої музичної школи, організацією якого займалася особисто позивачка, незнайомого чоловіка у відчинених дверях залу, котрий спускав свої штани та демонстрував свої статеві органи. За доводами позивачки, таке повідомлення відповідачки її дуже вразило і засмутило, оскільки за 40 років своєї професійної роботи жодна дитина не вигадувала таких історій, щоб їхні батьки безпідставно звинувачували ОСОБА_1 у цьому, дорікаючи тим, що їхній дитині у навчальному закладі загрожує небезпека. Позивачка вказує, що, не побажавши розібратись у цій історії, несправедливо та безпідставно звинувативши у дитячій вигадці та кинувши слухавку, відповідачка завдала ОСОБА_1 тяжких болісних душевних переживань і страждань, через які в неї порушився сон, підвищився тиск і почало боліти серце. Окрім цього ОСОБА_2 своєю аморальною поведінкою і недовірою принизила людську гідність, честь, ділову репутацію ОСОБА_1 як вчителя.

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що ОСОБА_2 вчинила протиправні дії, які посягають на честь, гідність та ділову репутацію позивачки ОСОБА_1 , внаслідок яких останній було завдано моральної шкоди, що полягала у моральних стражданнях, порушенні сну, підвищенні тиску, болю у серці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що звинувачення відповідачки у вигаданій її донькою події призвело в подальшому до того, що директор музичної школи особисто приходила додому до позивачки, вимагаючи забрати позовну заяву, а в подальшому винесла їй догану, що зумовило шкоду, завдану здоров`ю ОСОБА_1 , оскільки несправедливі звинувачення викликали у неї болісні душевні страждання. Позивачка звертає увагу, що з моменту благодійного концерту до дзвінка ОСОБА_2 минув тиждень, до правоохоронних органів мати дитини не зверталася, а звернулася одразу до директора музичної школи з неправдивою інформацією, яка завдала ОСОБА_1 ще більших хвилювань болі в серці, підвищення тиску, порушення сну та постійні думки про те, що вперше безпідставно отримала догану. За доводами позивачки, суд не розглянув запис на флешці музичного номеру, під час якого нібито трапилася подія.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 працює у Борзнянській дитячій музичній школі викладачем по класу фортепіано (а.с.8).

Сторони не заперечують, що ОСОБА_2 19 квітня 2024 року зателефонувала ОСОБА_1 як безпосередньому керівнику її доньки, яка навчається в Борзнянській дитячій музичній школі, і розповіла, що під час благодійного концерту в музичній школі донька бачила у відчинених дверях незнайомого чоловіка, який демонстрував свої статеві органи.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже, факт телефонної розмови сторін, яка відбулася 19 квітня 2024 року, і повідомлених у ній відповідачкою фактів не підлягають доказуванню.

Стаття 28 Конституції України кожній особі гарантує право на повагу до її гідності, а за частиною четвертою статті 32 основного Закону кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Водночас, стаття 68 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Частиною першою статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема честь, гідність і ділова репутація.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

За змістом статей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, їх недоторканність, а також на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист своєї гідності, честі та ділової репутації.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні враховувати, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За загальним правилом особа несе відповідальність за завдання моральної шкоди, у відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, тільки в разі наявності вини такої особи.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Проаналізувавши у повній мірі вищенаведені норми та перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки вона не надала доказів на підтвердження моральних страждань та як наслідок порушення сну, підвищення тиску, болю в серці.

Як вірно встановлено судом, відповідачкою інформацію було повідомлено позивачці особисто в приватній розмові, будь-яка оцінка діловим чи професійним якостям ОСОБА_1 не надавалася.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 своїми безпідставними обвинуваченнями завдала позивачці моральної шкоди та душевних страждань жодними доказами не підтверджено, як не підтверджено і факт саме звинувачення, а не викладення інформації щодо інциденту, про якій відповідачці повідомила донька.

Твердження ОСОБА_1 , що вона отримала догану за відмову забрати свою позовну заяву, спростовуються текстом наказу №7 від 09 травня 2024 року Борзнянської дитячої музичної школи, в якому зазначено: «За неточний розклад уроків та невідповідність доцільності назначених уроків учням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оголошено догану викладачу по класу фортепіано ОСОБА_1 » (а.с.18).

Позивачка до позовної заяви в якості доказів не надавала запис виступу на флеш носії, а в судовому засіданні 27 травня 2024 року заявила клопотання про його долучення до матеріалів справи. Відповідачка заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки їй таких доказів не було надано. Суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні зазначеного клопотання. Зазначений доказ не можна визнати належним, враховуючи, що запис виступу на благодійному концерті не може бути підтвердженням факту заподіяння позивачці моральної шкоди під час телефонної розмови.

Апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2024 року - залишенню без змін, оскільки воно ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: