КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Головачов Я.В., Невідома Т.О.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року МТСБУ звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 8 011,25 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 15.02.2016 о 19.00 годині в м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Audi», д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «Daewoo», д.н.з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , власником якого є ОСОБА_3 .

Відповідач на час скоєння ДТП не мав чинного договору ОСЦПВ (страхового полісу).

Вартість відновлюваного ремонту автомобіля потерпілого склала 7 391,25 грн, яку позивач сплатив потерпілому. Також, МТСБУ було понесено витрати на виклик аварійного комісара у розмірі 620,00 грн.

Позивач в досудовому порядку намагався врегулювати спір шляхом надсилання претензії про відшкодування збитків в порядку регресу, однак дана претензія залишилася без реагування, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом (а.с. 1-2зв.)

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29.09.2022 у задоволенні позову МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування відмовлено (а.с. 129-134).

В апеляційній скарзі, МТСБУ, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права просить, скасувати рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказує, що позивачем, звертаючись до суду з даним позовом було надано усі докази на підтвердження виплати потерпілому суму страхового відшкодування, що підтверджується копіями платіжних доручень (платіжна інструкція № 0575рв) від 22.08.2016 на суму 7 391,25 грн та № 123/1рв від 07.04.2016 на суму 620,00 грн (а.с. 139-140).

Відзиву від учасників справи не надходило.

Судом апеляційної інстанції справу розглянуто в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2016 о 19.00 год в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля марки «Audi», д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «Daewoo», д.н.з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , власником якого є ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про ДТП № 86097831 від 30.02.2016 (а.с. 3).

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.06.2016 водія ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі. Між тим, на момент розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу марки «Daewoo», д.н.з НОМЕР_2 була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно полісу № АЕ/2940931. Строк дії з 14.04.2015 до 13.04.2016 включно (а.с. 8).

На час скоєння ДТП, відповідач ОСОБА_1 в порушення ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не мав чинного договору ОСЦПВ (страхового полісу).

З метою отримання суми відшкодування (регламентної виплати) виконуючи норми ст.ст. 33, 35-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», володілець автомобіля марки «Daewoo», д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_3 звернулася до МТСБУ з повідомленням про ДТП та з заявою на виплату відшкодування (а.с. 5 - 7).

За дорученням МТСБУ було проведене незалежне автотоварознавче дослідження пошкодженого у ДТП автомобіля марки «Daewoo», д.н.з НОМЕР_2 .

Відповідно до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу № 110 від 03.03.2016, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки автомобіля марки «Daewoo», д.н.з НОМЕР_2 , складає 8 977,94 грн з ПДВ (а.с. 14-18).

Відповідно до Наказу № 6575 від 19.08.2016 та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентованої виплати склав 7 391,25 грн, яке МТСБУ повинно було сплатити ОСОБА_3 (а.с. 20).

07.04.2016 позивач на підставі рахунку на оплату № 123 від 24.03.2016, здійснив виплату за послуги аваркома (експерта) у розмірі 620,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 123/1рв від 12.04.2016, а 22.08.2016 сплатив потерпілому ОСОБА_3 страхове відшкодування згідно наказу № 6575 від 19.08.2016 у розмірі 7 391,25 грн (а.с. 21, 141).

МТСБУ зверталося до відповідача з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, яке залишилось без виконання (а.с. 25).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Із матеріалів справи вбачається, що завдана шкода особисто особою, винною у скоєнні ДТП ОСОБА_1 відшкодована не була.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.п. «а» п. 41. 1 ст. 41 зазначеного Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У свою чергу, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

У зв`язку із тим, що на момент ДТП відповідач ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу.

Перевіряючи обґрунтованість та законність судового рішення, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не було надано суду належних доказів того, що останнім було сплачено суму страхового відшкодування на користь ОСОБА_3 у розмірі 7 391,25 грн, що унеможливлює задоволення позову у цій частині.

При цьому, слід зазначити, що нормами процесуального закону покладено на позивача надати суду разом з позовною заявою перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Квитанція про сплату на користь ОСОБА_3 7 391,25 грн була подана разом з апеляційною скаргою. Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. МТСБУ було повідомлено належним чином про час і місце розгляду справи. Тобто, у представників МТСБУ не було перешкод для реалізації своїх процесуальних прав, щодо наданні доказів на підтвердження пред`явлення позовних вимог, зокрема, і квитанції про сплату страхових відшкодувань потерпілій особі - ОСОБА_3 .

Оскільки вказаний доказ не був наданий у встановленому законом порядку до суду першої інстанції, то відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, це позбавляє суд апеляційної інстанції прийняти його на стадії апеляційного перегляду справи.

Щодо вимоги позивача про стягнення вартості на послуги аварійного комісара в розмірі 620,00 грн, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 8 Порядку провадження діяльності аварійних комісарів, які з`ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків відповідно до Закону України «Про страхування», залучення моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 23.02.2006 № 5417 (у редакції розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27.10.2011 № 671), МТСБУ здійснює оплату послуг представників МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду (на момент проведення оцінки матеріального збитку автомобіля - в редакції пункту 9 «МТСБУ здійснює оплату послуг аварійних комісарів за рахунок коштів фонду захисту потерпілих»).

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено вичерпний перелік витрат, які відшкодовуються страховиком у разі пошкодження транспортного засобу. До цього переліку не віднесено витрати страхувальника на проведення експертиз.

Крім того, пунктом 7 вищевказаного Порядку передбачено, що МТСБУ зобов`язане відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) лише у разі, якщо представник МТСБУ не з`явився у визначений у пункті 6 цього Порядку строк та потерпілий скористався своїм правом відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що потерпілий звертався до МТСБУ з приводу встановлення розміру збитків і представник останнього не з`явився у встановлений строк, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що витрати МТСБУ в розмірі 620,00 грн не входить до суми страхового відшкодування, оскільки такі витрати не є складовою регламентної виплати.

Таким чином, доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді