Справа № 697/856/24
Провадження № 2/697/478/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

21 жовтня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Колісник Л.О.

за участю секретаря с/з Румини М.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Канів, Черкаської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою та моральної шкоди, заподіяної невиконанням цивільного зобов`язання,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Чорного В.І. звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою та моральної шкоди, заподіяної невиконанням цивільного зобов`язання.

Позов мотивує тим, що 10.10.2023 відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 30000,00 грн., що підтверджується розпискою. Після закінчення строку дії позики 10.01.2024 відповідач грошові кошти не повернув. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 30000,00 грн боргу за борговою розпискою, 3% річних у сумі 240,98 грн, інфляційних збитків у розмірі 361,41 грн, витрат, понесених ОСОБА_1 на лікування тривожності та депресії, які виникли через неповернення коштів, у сумі 32000,00 грн, моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн., судові витрати.

13.05.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

За результатами підготовчого провадження винесено ухвалу про призначення судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, уповноважив представляти свої інтереси свого представника адвоката Чорного В.І.

Представник позивача адвокат Чорний В.І. у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом надіслання судових повісток на адресу його реєстрації та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада України», в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву на позов не скористався.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач та представник позивача не заперечують проти такого вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

З оригіналу розписки від 10.10.2023 вбачається, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 30000 (тридцять тисяч) гривень та зобов`язався повернути до 10.01.2024 без відсотків. У випадку прострочення зобов`язується повернути вказану суму з відсотками 20% річних за весь період прострочки або зробити ремонт авто в еквіваленті боргу безкоштовно(а.с.5).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір є укладеним з моменту передання грошей.

Укладений договір позики відповідає вимогам ч.1 ст. 1047 ЦК України, оскільки є укладеним в письмовій формі та відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України позивач на підтвердження укладення договору та його умов представив суду оригінал розписки позичальника.

У встановлений договором строк відповідач борг позивачеві не повернув, таким чином свої зобов`язання за договором позики не виконав.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц.

Згідно зі статтею 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Наявність оригінала розписки у позивача (позикодавця), згідно зі статтею 545 ЦК України, свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами в належній формі було укладено договір позики, проте відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів, тому позивач має право стягнути позику у повному розмірі, а саме 30000 (тридцять тисяч) гривень.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 інфляційних збитків та 3% річних, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Необхідність застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в період воєнного стану неодноразово була встановлена Верховним Судом при розгляді справ про стягнення заборгованості за договорами позики, в т.ч. у постановах від 18.10.2023 в справі № 706/68/23, від 31.01.2024 у справі №183/7850/22.

Як встановив суд, позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми за період з 11.01.2024 по 17.04.2024.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми.

Крім того, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача витрат, понесених ОСОБА_1 на лікування тривожності та депресії, які виникли через неповернення коштів, у сумі 32000,00 грн, моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

На підтвердження позовних вимог в цій частині позивач надав копію звіту про аналіз роботи мозку ОСОБА_3 від 15.04.2024 ( а.с.15-22), копію плану лікування ОСОБА_3 від 15.04.2024, видану ФОП ОСОБА_4 ( а.с. 23), копії квитанцій на суму 8500,00 грн та 23500,00 грн від 15.04.2024 ( а.с.24).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

Приписами ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року №4 (з наступними змінами і доповненнями), позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Надаючи оцінку доказам, наданим позивачем на підтвердження вимог про стягнення з відповідача витрат, понесених ОСОБА_1 на лікування тривожності та депресії, які виникли через неповернення коштів та моральної шкоди, суд дійшов висновку про наступне.

Копія звіту роботи мозку ОСОБА_3 від 15.04.2024 не містить назви та печатки установи, прізвища, ім`я, по батькові, назви посади особи, яка проводила тестування, та її підпису, має дописування кульковою ручкою. Копія плану лікування та фіскальні чеки не містять відомості щодо підстави сплати коштів, факту отримання медичних послуг ОСОБА_1 та прізвище платника. Крім того, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази не підтверджують як лікування ОСОБА_1 тривожності та депресії, які виникли саме через неповернення коштів ОСОБА_2 , так і причинно-наслідковий зв`язок між його діями та шкодою, про отримання якої стверджує позивач.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення витрат на лікування тривожності та депресії, які виникли через неповернення коштів та моральної шкоди не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією 17.04.2024 (а.с.1).

Таким чином, оскільки позов задоволено частково, а саме до стягнення на користь позивача присуджено 30000,00 грн., що становить 36,32% від заявлених вимог (82602,39 грн.), то відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 439,91 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 11, 526, 599, 610, 1046-1049 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 13, 19, 141, 263, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою та моральної шкоди, заподіяної невиконанням цивільного зобов`язання- задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок за борговою розпискою.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 439,91 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий Л . О . Колісник