Справа №: 343/2157/24
Провадження №: 2/343/694/24
У Х В А Л А

25 листопада 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 343/2157/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки - ОСОБА_2 ,

представник відповідачки - адвоката Кажука В.Б.,

В С Т А Н О В И В:

ухвалою суду від 10.10.2024 відкрито провадження у цивільній справі № 343/2157/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на час навчання. Встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позов.

Ухвалу суду від 10.10.2024 разом з позовною заявою та додатками до неї відповідачка отримала 16.10.2024 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 24).

Ухвалою від 13.11.2024 уточнено анкетні дані відповідачки, якою є ОСОБА_2 , у зв`язку зі зміною її прізвища після одруження.

21 листопада 2024 року через канцелярію суду відповідачка подала відзив на позов, який одночасно направила позивачу, що останній підтвердив у судовому засіданні.

У судовому засіданні представник відповідачки адвокат Кажук В.Б. просив долучити до матеріалів відзив на позовну заяву та взяти до уваги долучені на його обгрунтування докази. На запитання суду щодо пропуску строку, вказав, що такий складено раніше, однак не подано вчасно через погіршення його стану здоров`я, тому просив поновити строк на його подання.

Відповідачка в судовому засіданні підтримала позицію свого представника.

Позивач у судовому засіданні щодо долучення відзиву поклався на розсуд суду, однак не згідний з обставинами, зазначеними в ньому.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матерілаи справи, приходить до таких висновків.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, а документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із такого: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Як вказано вище, відповідачка отримала ухвалу про відкриття провадження з позовною заявою та додатками 16.10.2024, отже, встановлений п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву закінчився 01.11.2024. Відзив ж на позовну заяву подано аж 21.11.2024. При цьому клопотання про поновлення строку для його подання до нього не долучено. Обгрунтовуючи поважність пропуску такого строку в судовому засіданні, представник відповідачки вказав на його перебування на лікарняному, проте будь-яких доказів з даного приводу не долучив.

Враховуючи наведене та те, що будь-яких доказів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних і пов`язаних з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальної дії, сторона відповідача не долучила, як і не навела поважних причин такого пропуску, а вказані в судовому засіданні підстави для автоматичного продовження строків не можна визнати поважними, тому в суду відсутні підстави для прийняття відзиву на позов.

Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням вимог ст. 126 ЦПК України, відзив на позов слід залишити без розгляду.

На підставі ст. 126, 127 ЦПК України, керуючись ст. 260, 261 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

відзив на позов ОСОБА_2 у справі № 343/2157/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: С.М.Монташевич