Провадження № 2/127/1349/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Гондарук В. В.,

представника позивача відповідача адвоката Шиманського В. В., представника відповідача - позивача адвоката Зубаня О. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення способів участі батька у вихованні та спілкування з дитиною, за участі Органу опіки та піклування Вінницької міської ради,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Позов мотивовано тим, що з сторони з 12 липня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2022 року. У цьому шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом з матір`ю. Відносини між сторонами є досить складними. У добровільному порядку згоди з приводу питання виховання дитини та спільної участі у виховному процесі сторони досягти не можуть. Рішенням виконкому Вінницької міської ради від 05 травня 2022 року №883 визначено способи його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, однак, відповідач не дає змоги спілкуватися, ні бачитися з дитиною. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду. При цьому просить врахувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та забезпечення найважливіших інтересів дитини, а також його бажання спілкуватися та зустрічатися із донькою та визначити такі способи його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднє фізичне спілкування між ним та донькою, - без присутності матері; з понеділка по п`ятницю з 18.00 год до 21.00 год вечора за місцем перебування дочки на особисте спілкування; на спільний відпочинок з донькою: з п`ятниці 20.00 год вечора (з ночівлями) до неділі 20.00 год вечора включно, у перший та третій тиждень кожного місяця без присутності матері; половину осінніх, зимових, весняних та літніх канікул дочка проводить з батьком з метою оздоровлення без присутності матері; проводити з дочкою кожне друге свято (Новий рік, Різдво, Старий Новий рік, 8 Березня, Великдень, День Святого Миколая) по черзі, за умови, що святковим дням надається перевага над днями батьків; святкувати з дочкою кожен другий день її народження, а саме 07 грудня без присутності матері; у період хвороби безперешкодно відвідувати дочку за місцем її фактичного проживання/лікування (а.с.1-2).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, залучено до участі у справі Орган опіки та піклування Вінницької міської ради та зобов`язано останній надати письмовий висновок щодо заявлених позовних вимог (а.с.12).

Відповідач через свого представника - адвоката Зубаня О. О. подала зустрічний позов та просить встановити такий спосіб участі батька у вихованні та спілкування з донькою, який сприятиме інтересам дитини та враховуватиме той факт, що на даний час вона з дитиною перебуває за кордоном, а виїзд був обумовлений намаганням убезпечити дитину від можливих небезпек пов`язаних з агресією рф. При цьому звертала увагу, що ОСОБА_1 не надавав допомоги в утриманні дитини, а під час розгляду справи про стягнення аліментів всіляко намагався зменшити розмір заявлених нею аліментів, щоб його участь в утриманні дитиною була мізерною. Крім того, вказує, що запропонований позивачем порядок його участі у вихованні дитини не відповідає інтересам останньої. Звертає увагу, що ОСОБА_1 не має власного житла, мешкає в чужій квартирі, де крім нього проживають інші люди, в житлі відсутня окрема кімната, окреме спальне місце та окремий столик, де б дитина могла готувати уроки, а тому заперечує, щоб позивач брав дитину з ночівлею як на вихідні дні, так і в період канікул. Крім того вказує, що він не має доходів та у неї є сумніви, що він має можливість забезпечити дитину належним харчуванням, лікуванням та доглядом під час перебування у нього. При цьому звертає увагу, що дитина потребує особливого харчування та медичних препаратів і спеціальних косметичних засобів, що пов`язане з її захворюванням. Також зазначає, що дитині вже виповнилося 6 років і дитина піде в школу, а тому вечірні щоденні зустрічі не відповідатимуть інтересам дитини, а також, враховуючи напружені відносини між сторонами, побачення дитини під час хвороби також не буде відповідати її інтересам.

Також зауважує, що ОСОБА_1 не проявляв жодної ініціативи побачитися з дитиною і остання вже давно не залишалася з ним на одинці, тим більше після виїзду в листопаді 2022 року за кордон, а рішення Органу опіки та піклування Вінницької міської ради про порядок його участі у вихованні та спілкуванні з дитинною він і не оскаржував, і не дотримувався. Крім того, звертає увагу на поведінку ОСОБА_1 (притягнення його до кримінальної та адміністративної відповідальності). З урахуванням викладеного просила встановити такий порядок участі батька у вихованні з дитиною: необмежене спілкування з дочкою особисто засобами телефонного та електронного зв`язку, що не передбачають безпосереднє спілкування; після закінчення воєнного стану і повернення дитини в Україну: щосереди щомісяця з 17.00 год до 19.00 год, щосуботи щомісяця з 10.00 год до 20.00 год.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2024 року зустрічний позов прийнятий до розгляду та об`єднаний з первісним позовом та зобов`язано Орган опіки та піклування надати висновок щодо предмету спору з урахуванням зустрічного позову.

Сторони правом на подання інших заяв по суті не скористалися.

Орган опіки та піклування Вінницької міської ради надав висновок Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24 липня 2024 року №01/00/011/150015 про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2024 року (без винесення окремого процесуального документа із занесення до протоколу судового засідання) витребувано інформація з ГУНП у Вінницькій області щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної та кримінальної відповідальності.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2024 року забезпечено позов в цій справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 серпня 2024 року підготовче провадження закрите та справа призначена до судового розгляду по суті.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2024 року (без винесення окремого процесуального документа із занесення до протоколу судового засідання) суд визнав явку представника Органу піки та піклування в наступне засідання обов`язковою.

Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2024 року та від 18 жовтня 2024 року (без винесення окремого процесуального документа із занесення до протоколу судового засідання) визнано обов`язкову явку ОСОБА_1 та зобов`язано останнього надати докази в підтвердження його телефонних дзвінків доньці.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові та заперечували щодо задоволення вимог зустрічного позову.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо первісного позову з підстав, викладених у зустрічному позові, та просив задовольнити вимоги зустрічного позову.

Представник Органу опіки та піклування Вінницької міської ради у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримав висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24 липня 2024 року №01/00/011/150015 про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Під час участі в одному із судових засідань також підтримала цей висновок та звертала увагу, що обстеження житлових умов батька проводили працівники Вінницького міського центру соціальних служб та за їх даними батьком мешкає в однокімнатній квартирі з ОСОБА_4 та її донькою, квартира загальною площею 45,5 кв.м належить ОСОБА_4 .

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Судом установлено, що сторони у справі з 12 липня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2022 року в справі №127/1526/22 (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12 грудня 2017 року (а.с.5).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2022 року в справі № 127/2511/22 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі, що підлягають індексації в розмірі 2100,00 грн щомісяця, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 січня 2022 року і досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9).

Сторони визнають, що заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Дитина проживає разом з матір`ю та з 18 листопада 2022 року виїхала з матір`ю за межі України.

Вінницьким міським центром соціальних служб ОСОБА_2 надавалися соціальні послуги інформування та консультування, в межах якого було здійснено консультування психолога Центру. В процесі роботи, зокрема з дитиною ОСОБА_5 в останньої відхилень в емоційній та когнітивній сферах не спостерігається. По результатам проективної методики «малюнок сім`ї», чітко прослідковується відсутність батька, значимим дорослим чоловіком в сім`ї визначався дідусь. Про всіх членів сім`ї, яких намалювала дитина, вона говорила з теплотою: сама ОСОБА_6 , мама, бабуся, дідусь і кіт. Коли розмова заходила про батька, ОСОБА_3 ігнорувала звернення або переключала розмову на інші теми. Мамі рекомендовано бути з дитиною відкритою та щирою. Наголошувалося про бажаність створення умов присутності в житті дитини як батька, так і матері (інформація від 20 червня 2022 року №01-07/451, а.с.46-47).

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста №50 від 19 липня 2022 року ОСОБА_3 діагностований «атопічний дерматит» (хвороба пов`язана зі стресом).

Відповідно до довідки приватного дошкільного навчального закладу «РЕМЕОС» від 10 квітня 2024 року (Латвія) ОСОБА_3 відвідує цей заклад з 25 листопада 2022 року (а.с. 38)

Відповідно до довідки Ризької Аркадійської середньої школи № VSAR-24-126-iz від 10 жовтня 2024 року ОСОБА_3 навчається у 2024/2025 навчальному році в класі 1В, заняття проходять з 8.00 год до 11.55 год, заняття в групах продовженого дня проходять щодня з 11.55 год до 16.00 год, заняття за інтересами організовуються з 12.00 год до 16.00 год (а.с.162).

Позивач - відповідач ОСОБА_1 зареєстрований в с.Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області, проживає в АДРЕСА_1 .

За даними ГУНП у Вінницькій області від 28 червня 2024 року ОСОБА_1 вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, який набрав законної сили 27 грудня 2001 року, був засуджений за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням положень ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. 17 жовтня 2007 року Деснянським районним судом м.Києва, який набрав законної сили 15 січня 2008 року, за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.289, ч.1 ст.185 КК України, ОСОБА_1 призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 28 січня 2015 року ОСОБА_1 звільнений від відбуття покарання відповідно до ухвали Могилів-Подільського районного суду Вінницької області від 20 січня 2015 року у зв`язку із заміною не відбутого строку покарання на виправні роботи з утримання 20% заробітної плати в дохід держави. 24 липня 2015 року ухвалою Літинського районного суду Вінницької області не відбутий строк покарання виправних робіт 1 рік та 7 місяців замінений на штраф. При цьому також повідомлено, що щодо ОСОБА_1 було винесені постанови за ч.1 ст.122, ч.1 ст.173-1 та ст.185 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 серпня 2021 року в справі №127/21751/21 адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передчасного ч.1 ст.173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_4 направлені до Вінницької окружної прокуратури.

Відповідно до довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів від 21 березня 2024 року ОСОБА_1 не має протипоказань.

Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05 травня 2022 року №883 визначено такі способи участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою: щосереди щомісяця з 17.00 год до 19.00 год, щосуботи щомісяця з 10.00 год до 20.00 год (а.с.6).

Сторони мали спір щодо поділу майна (автомобіля), яки вирішений в судовому порядку.

Як вказувалося суд забезпечив позов у вказаній справі та зобов`язав ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість спілкуватися з донькою пару раз на тиждень. Як повідомив ОСОБА_1 в судовому засіданні, явка якого в судове засідання була визнана обов`язковою, він телефонував лише 2-3 тижні тому, однак, дитина не хоче розмовляти. Доказів про його телефонні дзвінки він не надав. Зателефонувавши в судовому засіданні до ОСОБА_2 остання передала слухавку дитині, повідомивши її, що «телефонує ОСОБА_7 ». Дитина взявши слухавку, повідомила, що вона не хоче з ним розмовляти та закінчила розмову.

Як установлено судом між сторонами наявний спір щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою.

На виконання вимог ухвали суду Виконавчим комітетом Вінницької міської ради наданий висновок від 24 липня 2024 року №01/00/011/150015 про визначення способів участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: необмежене спілкування засобами телефонного та електронного зв`язку, що не передбачають безпосереднього спілкування з урахуванням режиму дня дитини; після закінчення воєнного стану і повернення дитини в Україну: щосереди щомісяця з 17.00 год до 19.00 год, щосуботи щомісяця з 10.00 год до 20.00 год (а.с.131-132).

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв?язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 1 б липня 2015 Року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111 /04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно з ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Положеннями частин 1, 2 ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування конкретних обставин справи.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року N 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (N 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2019 року у справі № 523/11605/16-ц зазначено, що «обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини».

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принципи рівності прав батьків у вихованні дитини та забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).

У ході судового розгляду встановлено, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись із донькою. Сам лише факт звернення позивача до органу опіки та піклування, а надалі до суду свідчить про те, що він бажає спілкуватись з донькою та брати участь у її вихованні.

Суд зауважує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача-відповідача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача-відповідача, а буде відповідати й інтересам дитини.

Разом з тим вимоги як позивача-відповідача ОСОБА_1 , так і відповідача - позивача ОСОБА_2 про участь батька у вихованні та спілкуванні з донькою в запропонованому ними порядку не можуть бути задоволенні в повному обсязі. При цьому суд враховує, що спір в судовому порядку може бути вирішений незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо), на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд при вирішенні спорів, окрема в справі №165/2839/17.

Визначаючись з порядком участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою в цій справі суд враховує, що між батьком та донькою відсутній контакт та емоційний зв`язок, про що свідчить як висновок психолога Вінницького міського центру соціальних служб, так і телефонна розмова між ними. Дитина з січня 2022 року постійно проживає з матір`ю та наразі вже два роки вони мешкають за межами України, де мати і піклується про неї. Дитина тривалий час не спілкувалася з батьком та такого бажання не має, а тому з урахуванням інтересів дитини та враховуючи вищевикладені обставини, зокрема прив`язаність дитини до матері та її перебування за межами України, суд вважає, що для налагодження стосунків та психоемоційного контакту слід встановити адаптаційний період протягом двох місяців, зокрема для їх спілкування засобами зв`язку в присутності матері, надалі такий зв`язок має відбуватися без присутності матері.

Суд також звертає увагу матері і на побажання психолога, викладеного у висновку, про бажаність створення нею умов присутності в житті дитини як батька, так і матері.

Крім того, суд зважає, що станом на день розгляду справи дитині виповнилося 6 років, вона навчається в першому класі, а батько з урахуванням відсутності тривалого спілкування не знає про її повсякденне життя, щоденний догляд, враховуючи вік дитини, потреби, інтереси та вподобання дитини.

При визначенні порядку суд також враховує, що наразі батько не має власного житла та мешкає зі своєю цивільною дружиною та її донькою в однокімнатній квартирі цієї дружини.

Суд звертає увагу, що між сторонами у справі існують певні непорозуміння, однак, вони не є такими, щоб перешкоджали б налагодити контакт батька з дитиною й негативно впливали на її психологічний та емоційний стан. Суд враховує докази, наявні в матеріалах справи, що характеризують батька, однак доказів, які б давали підстави стверджувати про наявність негативного впливу з його сторони на виховання та розвиток дитини, що викликає не бажання дитини спілкуватися з батьком, а її психоемоційний стан не дозволяє їм зустрічатися, матеріали справи не містять.

Відтак, суд вбачає можливим забезпечити право батька на участь у вихованні та спілкування із дитиною у певній мірі в спосіб, визначений висновком Органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 24 липня 2024 року №01/00/011/164915, однак, вважає за можливе додатково доповнити його та встановити побачення батька з дитиною і в день її народження, а також встановити, як вказувалося вище, адаптаційний період, що в цілому не перешкоджатиме нормальному розвитку дівчинки та не становитиме надмірний тягар для дитини, а тому, враховуючи інтереси дитини, її вік, режим навчання, суд дійшов висновку про встановлення такого способу участі батька у вихованні та спілкуванні із донькою: - протягом 2-місячного терміну необмежене спілкування з дочкою засобами телефонного та електронного зв`язку, що не передбачають безпосереднє спілкування, з урахуванням режиму дня дитини в присутності матері, надалі - необмежене спілкування з дочкою особисто засобами телефонного та електронного зв`язку, що не передбачають безпосереднє спілкування, з урахуванням режиму дня дитини; щосереди щомісяця з 17.00 год до 19.00 год; щосуботи щомісяця з 10.00 год до 20.00 год; у день народження дитини, щорічно протягом 1,5 год за місцем проживання дитини або на нейтральній території (за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця з урахуванням режиму дня дитини).

При цьому суд зауважує, що сторони не обмежені у визначенні місць проведення зустрічей, проте питання їх визначення має бути заздалегідь погоджене між сторонами з урахуванням конкретних обставин, стану здоров`я цих осіб, погодних умов і особливо - бажань і інтересів дитини.

На переконання суду визначений спосіб на даному етапі в повній мірі забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та інтересами батьків.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Зважаючи на дію воєнного стану в Україні, що пов`язаний зі збройної агресією рф проти України, та перебуванням на даний час дитини за межами України (в Латвійській Республіці) суд вважає за необхідне відстрочити виконання цього рішення, крім необмеженого спілкування батька та доньки засобами телефонного та електронного зв`язку.

Суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, налагодження контакту між батьком та дитиною, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень батька з донькою.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовів..

Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Зважаючи, що кожен із позовів задоволений частково та витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам, тому в даному випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 153, 157-159 СК України, ст. 12, 76, 77, 79, 81-82, 89, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення способів у часті батька у вихованні та спілкування з дитиною задовольнити частково.

Визначити такі способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,:

- протягом 2-місячного терміну необмежене спілкування з дочкою засобами телефонного та електронного зв`язку, що не передбачають безпосереднє спілкування, з урахуванням режиму дня дитини в присутності матері, надалі - необмежене спілкування з дочкою особисто засобами телефонного та електронного зв`язку, що не передбачають безпосереднє спілкування, з урахуванням режиму дня дитини,

- щосереди щомісяця з 17.00 год до 19.00 год,

- щосуботи щомісяця з 10.00 год до 20.00 год,

- у день народження дитини, щорічно протягом 1,5 год. за місцем проживання дитини або на нейтральній території (за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця з урахуванням режиму дня дитини).

Зобов`язати батьків завчасно попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня та харчування, стану здоров`я і інтересів дитини.

Відстрочити виконання рішення суду, окрім необмеженого спілкування з дочкою засобами телефонного та електронного зв`язку, що не передбачають безпосереднє спілкування, з урахуванням режиму дня дитини, до повернення дитини в Україну, але не пізніше припинення воєнного стану в Україні.

У задоволенні решти вимог первісного та зустрічного позовів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ,

Орган опіки та піклування Вінницької міської ради (Виконавчий комітет), 2150, м.Вінниця, вул.Соборна,59, .

Повний текст рішення складений 25.11.2024.

Суддя: