Справа № 587/1761/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу

ВСТАНОВИВ:

До Сумського районного суду Сумської області звернулась представник ОСОБА_1 адвокат Юшкевич Є.Ю. з зазначеною заявою, в якій просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з 01.08.2014 по 05.10.2023 року.

Заявлені вимоги мотивує тим, що з серпня 2014 року заявниця почала проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство із ОСОБА_3 . У червні 2023 року ОСОБА_3 мобілізували до лав ЗСУ та 05.10.2023 він загинув під час військового обов`язку в Донецькій області. Зазначає, що встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу необхідне заявниці для підтвердження її соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Лисенко В.Ю. направив до суду пояснення по справі, в яких зазначає, що у заявниці виник спір, зокрема, з органом, який призначає та виплачує відповідну допомогу, і який заперечує проти такого факту, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження, а тому просить суд залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 .

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилась, від її представника ОСОБА_4 надійшли додаткові пояснення у справі, в яких просить суд відмовити у задоволенні клопотання представника заінтересованої особи Міністерства оборони України про залишення заяви без розгляду, оскільки вважає, що подана заява підлягає розгляду в порядку окремого провадження та просить суд її задовольнити. У випадку задоволення клопотання про залишення заяви без розгляду просить суд вирішити питання про повернення ОСОБА_1 судового збору з державного бюджету України на підставі ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».

Заінтересовані особи до суду не з`явилися, представник Міністерства оборони України у своїх поясненнях просив розгляд справи провести без його участі.

Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали заяви суд приходить до переконання, що заяву слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Звертаючись до суду із заявою, представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 просила встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з 01.08.2014 по 05.10.2023 року, зазначивши при цьому мету встановлення такого факту - підтвердження соціального статусу ОСОБА_1 для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Згідно із ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Отже виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Від встановлення факту визнання заявниці членом сім`ї померлого військовослужбовця залежить виникнення її права на отримання статусу члена сім`ї загиблого захисника України та на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому даний факт повністю заперечується заінтересованою особою Міністерством оборони України.

Таким чином у заявниці фактично виник спір з органом, який призначає та виплачує відповідну допомогу, і який заперечує проти такого факту, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження.

Враховуючи викладене, спір повинен вирішуватись у порядку позовного провадження, а тому дана заява підлягає залишенню без розгляду на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України.

При цьому суд роз`яснює, що заявниця не позбавлена права подати позов на загальних підставах.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі №490/1819/22 від 30.06.2023.

Щодо вирішення клопотання представника заявника про повернення сплаченого при зверненні з заявою судового збору, суд вважає, що воно підлягає задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із вимогами п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

З матеріалів справи вбачається, що заявником при поданні заяви сплачено 605,60 грн судового збору, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 10 від 14.05.2024, а тому вказана сума судового збору підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 4, 5, 13, 293, 294, 315 ЦПК України, ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику право подати позов на загальних підставах.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп судового збору, сплаченого 14.05.2024 року за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 10.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.М. Гончаренко