справа № 274/4295/24
провадження № 2/0274/1165/24
Рішення

Іменем України

11.07.2024 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Виконувача обов`язків керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області Колосовського В. в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення -

в с т а н о в и в :

Виконувач обов`язків керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області Колосовський В. звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави, в особі Національної служби здоров`я України, згідно якої просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 в сумі 4837,62 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем було вчинено злочин, передбачений частиною першою ст. 121 КК України. Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.12.2023 по справі №274/3238/23 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Вирок суду набрав законної сили 04.01.2024.

Відповідно інформації КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради від 27.03.2024 №701, потерпілий від злочину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у BAIT та травматологічному відділенні з 15.01.2023 по 21.01.2023 (6 ліжко-днів).

Вартість 1 ліжко-дня, згідно з проведеним розрахунком, становить: 806,27 грн., загальна вартість лікування ОСОБА_2 склала: 4 837,62 грн.

Згідно з розрахунку вартості 1 ліжко-дня хворого потерпілого від кримінального правопорушення за січень 2023 року по КНП «Бердичівська міська лікарня», джерелом фінансування витрат закладу були кошти НСЗУ.

Факт отримання потерпілим тілесних ушкоджень та його перебування на стаціонарному лікуванні знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із суспільно-небезпечним діянням, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та кримінально-караними діями ОСОБА_1 .

Перелік медичних послуг повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України у 2023 році визначений Порядком реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2023 році, що затверджений постановою КМУ від 27.12.2022 №1464.

Встановлено, що між закладом охорони здоров`я та НСЗУ в 2023 році укладено договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, а саме: №1926-Е123-Р000; №2945-Е223-РООО та №4635-Е523-Р000 зі змінами та доповненнями, загальна сума оплати за ними здійснених НСЗУ складає 158 129 712,02 грн.

Відтак, послуги КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради, пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено Національною службою здоров`я України як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, кошти у розмірі 4 837,62 грн., витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підлягають стягненню з ОСОБА_1 , оскільки надання медичних послуг здійснювалося за програмою медичних гарантій пацієнтам та оплачено Національною службою здоров`я України, що підтверджено листом НСЗУ від 30.04.2024 №14207/2-16-24.

Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах кримінального провадження №000097 не заявлявся.

Разом з тим, відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України ні у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ні після набрання законної сили вироком Бердичівського міськрайонного суду від 04.12.2023 у справі №272/1685/23.

Посилаючись на вищенаведене, а також у зв`язку з тим, що Національна служба здоров`я України заходи до примусового стягнення коштів з ОСОБА_1 протягом розумного строку не вжила, Бердичівська окружна прокуратура звертається до суду з даним позовом.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.05.2024 позовну заяву залишено без руху ( а.с. 41-42).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін ( а.с. 48-49).

Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця його проживання, який повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

З`ясувавши обставини, дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.12.2023 по справі №274/3238/23 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Вирок суду набрав законної сили 04.01.2024 (а.с.10-11).

Згідно вироку, встановлено, що 15.01.2023 близько 16 год 45 хв. ОСОБА_1 зайшов до свого знайомого ОСОБА_3 , який проживає в АДРЕСА_1 , де у коридорі будинку зустрів ОСОБА_2 .В цей час та місці між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник словесний конфлікт в ході якого у ОСОБА_1 виник злочинний умисел на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи в коридорі вказаного будинку, ОСОБА_1 кулаками лівої та правої руки наніс декілька ударів в область обличчя ОСОБА_2 , від яких останній впав на підлогу. Після чого, ОСОБА_2 намагаючись уникнути побиття почав повзти на кухню, а ОСОБА_1 йдучи за ним знову наніс декілька ударів руками та ногами в різні частини голови. Перебуваючи на кухні вказаного будинку ОСОБА_2 сів на стілець, а ОСОБА_1 зіштовхнувши його на підлогу продовжив наносити лежачому потерпілому, який був повернутий лицем до нього, численні удари кулаками та ногами в різні частини голови. Після нанесення двох ударів ОСОБА_1 залишив місце події. В результаті своїх умисних та цілеспрямованих злочинних дій ОСОБА_1 заподіяв потерпілому ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді множинних саден та гематом м`яких тканин обличчя, рани голови, перелому нижньої щелепи зліва, внутрішньошлуночкового гострого крововиливу в лівий бічний шлуночок головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні в момент спричинення.

Пунктом 1.1 та п. 1.5. Статуту КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради передбачено, що КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради є лікарняним закладом охорони здоров`я -комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом. Підприємство здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку (а.с.18-24).

Як вбачається з довідки КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради від 27.03.2024 №701, потерпілий від злочину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у BAIT та травматологічному відділенні з 15.01.2023 по 21.01.2023 (6 ліжко-днів) (а.с.14).

Згідно довідки розрахунку КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради від 25.03.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в ВАІТ та травматологічному відділенні 6 ліжко-дні. Вартість одного ліжко/дня - 1162,21 грн. Загальна вартість лікування становить 806,27 грн (а.с.16).

Також надано розрахунок вартості ліжко-дня хворого потерпілого від злочинного діяння за січень 2023 по КНП «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради, згідно якого вартість 1 ліжко-дня становить 806,27 грн (а.с.17).

Витрати медичного закладу на лікування ОСОБА_2 за один день склали 806,27 грн., за весь період лікування - 4837,62 грн.

Бердичівською окружною прокуратурою 15.04.2024 за №50-90- 1934 3вих-24 направлено до Національної служби здоров`я України запит про надання інформації в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», яким поінформовано про виявлені порушення, невідшкодовані у межах кримінального провадження витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення та тим самим надано можливість відреагувати на порушення інтересів держави (а.с.25).

Листом від 01.05.2024 за №2244/24 Національна служба здоров`я України поінформувала про відсутність підстав для відшкодування таких витрат відповідно до норм Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101. Проте, не заперечує про вжиття таких заходів прокурором (а.с.27-28).

Згідно повідомлення від 06.05.2024 №50-90-2319 вих-24 Бердичівською окружною прокуратурою повідомлено Національну службу здоров`я України про звернення до суду з позовом щодо відшкодування ОСОБА_1 витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - ОСОБА_2 (а.с.29-30).

Відповідно до ч. 1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Судом встановлено, що між злочинними діями винної особи ОСОБА_1 та перебуванням потерпілого ОСОБА_2 на лікуванні є прямий причинний зв`язок.

Загальна вартість лікування ОСОБА_2 склала 4837,62 гривень та фінансувалось за рахунок Національної служби здоров`я України.

Національна служба здоров`я України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.

Між Комунальним некомерційним підприємством «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради та Національною службою здоров`я України було укладено договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, а саме: №1926-Е123-Р000 від 03.02.2023; №2945-Е223-Р000 від 14.02.2023 та №4635-Е523-Р000 від 24.05.2023 зі змінами та доповненнями, загальна сума оплати за ними здійснених НСЗУ складає 158 129 712,02 грн, у відповідності до яких Комунальне некомерційне підприємство «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради зобов`язалось надавати відповідні медичні послуги, а Національна служба здоров`я України, в свою чергу, зобов`язалась оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів.

Згідно із ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Відповідно до п. 3, п. 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, як вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора; у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб; стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Однак, зазначені вище витрати закладу охорони здоров`я відповідачем до цього часу в добровільному порядку не відшкодовані.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

За приписами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Під поняттям «інтереси держави» розуміють закріплену Конституцією та законами України, міжнародними договорами та актами систему фундаментальних цінностей у найважливіших сферах життєдіяльності українського народу та суспільства (політичній, соціальній, економічній, науково-технічній, інформацій, військовій).

В основі «інтересів держави» є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 визначено, що оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави. Таким органом відповідно доКонституції України може бути орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств із часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їхній діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

Між сторонами по справі виник спір щодо недоотримання державним бюджетом коштів, витрачених державою на лікування особи, що в свою чергу зачіпає економічні інтереси держави.

Незважаючи на вищевикладене та всупереч своєму обов`язку Національною службою здоров`я України, станом на час подання прокурором позову, не вжито жодних заходів спрямованих на повернення коштів державі.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що втручання Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області, з метою відновлення порушених майнових прав держави, шляхом звернення до суду з відповідним позовом, є обґрунтованим та необхідним.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормахКонституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1 ст. 55).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 5 ст. 56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 56 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Крім того, право на звернення з даним позовом саме прокурора передбачено ст. 128 КПК України та Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані прокурором разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно із ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку пояснення, викладені в позовній заяві, а також докази, надані разом із нею.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені прокурором у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Судом не встановлено, що обчислення Комунальним некомерційним підприємством «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради фактичних витрат на лікування ОСОБА_2 суперечить Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України 4 837 грн 62 коп., витрачених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_2 .

При цьому суд зауважує, що необхідності зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, на який має бути здійснено стягнення, норми ч. 5 і ч. 7 ст. 265 ЦПК України не встановлюють, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача(-ів) в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не в резолютивній частині рішення. На що неодноразово звертав увагу й Верховний Суд в своїх постановах.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку.

Враховуючи те, що Бердичівська окружна прокуратура на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», повне задоволення позову, а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028, 00 гривень.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89,247,258,263-265,274-275,279,354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Виконувача обов`язків керівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області Колосовського В. в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство «Бердичівська міська лікарня» Бердичівської міської ради про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ), на користь держави в особі Національної служби здоров`я України 4 837 грн 62 коп., витрачених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_2 , які перерахувати у дохід Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11 липня 2024 року

Суддя Т.М.Вдовиченко