Провадження № 2/638/6693/24
УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Тимченка А.М.., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та звернення стягнення на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики від 04.07.2016 у розмірі 97700,00 доларів США, також відповідно до вимог позовних вимог позивач просить звернути стягнення на спадкове майно в межах суми боргу, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 20.09.2024.

Перевіривши матеріали позову, суд дійшов наступного висновку.

При зверненні до суду з відповідним позовом позивач повинен дотримуватися вимог закону щодо підсудності розгляду цивільних справ, передбачених главою 2 розділу І ЦПК України.

Відповідно до змісту позовної заяви представник позивача під час визначення територіальної підсудності позову керувався положеннями ч. 1 ст. 30 ЦПК України, що визначають правила виключної підсудності.

Так, згідно із ч. 1, ч. 3 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Позови кредиторів спадкодавця, що подаються до прийняття спадщини спадкоємцями, пред`являються за місцезнаходженням спадкового майна або основної його частини.

Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ від 01.03.2013 року № 3 визначено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 09 вересня 2020 року у справі №910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Я вбачається з позовної заяви та доданих документів, предметом спору є стягнення заборгованості за договором позики. Похідною від основної вимоги про стягнення боргу за договором позики є вимога позивача про звернення стягнення на спадкове майно в межах суми боргу, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 20.09.2024. Зазаначене майно не є ані предметом іпотеки, ані предметом застави, якою договір позики було забезпечено, що виключає застосування правил виключної підсудності, передбачених ч. 1 ст. 30 ЦПК України під час визначення територіальної підсудності справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

В позовній заяві позивачем зазначено місце реєстрації відповідача ОСОБА_3 : АДРЕСА_2 .

Згідно із отриманою за запитом суду в порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України Відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 855852 від 21 жовтня 2024 року встановлено, що місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

За таких обставин, з урахуванням предмету спірних правовідносин, які виникли між сторонами, місця реєстрації відповідача, на підставі правил загальної підсудності, передбачених ст. 27 ЦПК України, суд дійшов висновку, що справа підсудна Харківському районному суду Харківської області, а тому не може бути прийнята до розгляду Дзержинським районним судом м. Харкова.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частинами 1, 2 ст. 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про передачу справи до Харківського районного суду Харківської області за підсудністю.

Керуючись ст. 27, 30,31, 32, 187, 259-260 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та звернення стягнення на спадкове майно- передати за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М.Тимченко