Справа № 354/1725/23
Провадження № 22-ц/4808/985/24
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк М. В.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Баркова В.М., Девляшевського В.А.,

секретар Гудяк Х.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Лютана Зеновія Йосиповича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2024 року у справі за заявою адвоката Лютана Зеновія Йосиповича в інтересах заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту перебування на утриманні,

в с т а н о в и в:

Представник Адвокат Лютан З.Й. звернувся до суду в інтересах заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із заявою про встановлення факту перебування на утриманні загиблого брата - військовослужбовця.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2024 року заяву адвоката Лютана З.Й. в інтересах заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту перебування на утриманні залишено без розгляду. Роз`яснено заявникам право подати позов на загальних підставах.

Не погодившись з таким судовим рішенням, адвокат Лютан З.Й. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилково до такого висновку. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що заявники звернулися до суду для встановлення факту перебування на утриманні їхнього брата військовослужбовця, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання щодо стримування військової агресії. Встановлення такого факту надає право звернутися до заінтересованих осіб із заявою про виплату одноразової грошової допомоги. Разом з цим вказує, що між заявниками та Міністерством оборони України (далі - Міністерство) не може бути спору про право на отримання грошової допомоги, оскільки Міністерство не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Таким чином, представник заявників вважає, що судом першої інстанції неправильно винесено оскаржену ухвалу, оскільки у заявників внаслідок встановлення відповідного факту виникне тільки право на звернення до відповідних органів щодо виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої законодавством внаслідок загибелі родича, і вже за результатами розгляду такого звернення можливий спір щодо правомірності рішень відповідного суб`єкта владних повноважень.

Просить скасувати ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2024 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.

Заявники та представник про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскарженого судового рішення, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) вказано, що: «під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 січня 2023 року в справі № 198/99/15-ц (провадження № 61-7049св22) вказано, що згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Як встановлено матеріалами справи, представник звернувся до суду в інтересах заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із заявою про встановлення факту перебування на утриманні загиблого брата для забезпечення їх права на отримання одноразової грошової допомоги як членів сім`ї військовослужбовця, який загинув під час виконання обов`язків військової служби.

Залишаючи без розгляду заяву про встановлення факту перебування на утриманні, суд першої інстанції вказав, що факт, про встановлення якого просять заявники, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

З урахуванням спору про право заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, тому що встановлення факту перебування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на утриманні брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не передбачається в порядку окремого провадження, оскільки заінтересовані особи заперечували проти встановлення вказаного факту.

Тому доводи апеляційної скарги відносно того, що жодного спору про право немає, колегія суддів не бере до уваги з вищенаведених підстав. Встановлення вказаного факту не носить безспірний характер.

З урахуванням наявності спору про право заява має розглядатися у порядку позовного провадження.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір -це суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що існує спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження, дійшов вірного висновку про залишення заяви без розгляду.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, зводяться до непогодження із висновком суду першої інстанції та тлумаченні норм чинного законодавства на власний розсуд.

З урахуванням викладеного, оскільки законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає, тому у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ч.1 п.1 ст. 374, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Лютана Зеновія Йосиповича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 17 липня 2024 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М. Барков

В.А.Девляшевський