Справа № 344/4122/22
Провадження № 22-ц/4808/887/24
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
У Х В А Л А

15 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

з участю секретаря Кочубей І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення по справі повторної судово-психіатричної експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталія Василівна про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 12 квітня 2024 року,

в с т а н о в и в:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В., в якому просила визнати недійсним заповіт, посвідчений 27.05.2010 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Наталією Василівною по реєстру №361 від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що складений ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 заповіт, посвідчений 27.05.2010 року приватним нотаріусом Кучак Н.В., є недійсним, оскільки на момент його посвідчення покійна ОСОБА_4 не усвідомлювала значення своїх дій.

Як зазначено у позовній заяві, ОСОБА_4 перебувала на психіатричному обліку в Івано-Франківській обласній психоневрологічній лікарні №3 та страждала на тяжке хронічне психічне захворюваня F01/0 виражену судинну (мультиінфарктну) деменцію, зазначене психічне захворювання позбавляло ОСОБА_4 здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На думку позивачки, оскільки психічне захворювання ОСОБА_4 , яке було діагностовано їй в рамках розгляду справи про визнання її недієздатною, є стійким та хронічним, то можна чітко стверджувати, що 27.05.2010 року в момент складання заповіту на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 також страждала стійким хронічним психічним розладом вираженою судинною (мультиінфарктною) деменцією, а тому в момент складання цього заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 квітня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. про визнання заповіту недійсним відмовлено.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду.

15 липня 2024 року через систему «Електронний суд» представник заявника ОСОБА_1 адвокат Синишин П.Є. подав клопотання про призначення повторної судово-психіатричної експертизи, оскільки висновок експерта викликає сумнів, зокрема щодо повноти досліджень та його суперечність матеріалам справи.

Вважає, що висновок судової експертизи складений з суттєвими порушеннями нормативних та методичних вимог, а саме: 1) експертний аналіз відзначається очевидною неповнотою: не проаналізовані показання свідків; 2) диференційна діагностика в належному обсязі не проведена; 3) аргументація експертного висновку що ОСОБА_4 могла усвідомлювати значення своїх двій та керувати ними в момент складання заповіту 27.05.2010 року є непереконливою при наявності судинної (мультиінфарктною деменцією), що згідно МКХ-10 F01.1.

Зазначає, що експерт штучно обмежився обсягом досліджуваних об`єктів за рахунок виключення усіх інших «немедичних» матеріалів. За відсутності аналізу вказаних

матеріалів проведена експертиза не відповідає принципу повноти дослідження, встановленому ст. 3 Закону України «Про судову експертизу».

Просить призначити по справі повторну судово-психіатричну (посмертну) експертизу на вирішення якої поставити питання:

Чи на момент посвідчення заповіту 27.05.2010 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 страждала психічними захворюваннями або будь-якими іншими захворюваннями?

Чи могла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , зважаючи на хворобу, вікові особливості та психічний стан усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними в момент складання заповіту 27.05.2010 р.?

Проведення експертизи доручити експертам ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» (адреса: вул. Кирилівська, 103а, м. Київ, 04080).

У судовому засіданні апеляційного суду позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Синишин П.Є. підтримали клопотання про проведення по справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, наполягала на його задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_3 заперечила щодо задоволення клопотання, вважає що висновок експертизи є повним, ясним, містить чіткі та конкретні відповіді на поставлені експертам питання, не містить будь-яких положень, які б викликали сумніви в його правильності чи суперечили матеріалам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з п. 6, 7 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції, клопотання особи, яка подала скаргу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 подала клопотання про призначення у справі судово-психіатричної (посмертної) експертизи.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 27.01.2023 року призначено в даній цивільній справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено такі питання:

- чи на момент посвідчення заповіту 27.05.2010 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , страждала психічними захворюваннями або будь-якими іншими захворюваннями, які позбавляли її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними?

- чи могла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , зважаючи на хворобу, вікові особливості та психічний стан усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними в момент складання заповіту 27.05.2010 року?

Проведення експертизи доручено експертам Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».

Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта №1402 від 28.12.2023 року на момент посвідчення заповіту 27.05.2010 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тяжким психічним розладом не страждала. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в момент складання заповіту 27.05.2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначений висновок підтверджується матеріалами цивільної справи, медичною документацією та медичною карткою амбулаторного хворого. Вперше лікарями діагностовано ознаки деменції у ОСОБА_4 у січні 2016 року та у березні 2016 року даний діагноз остаточно підтверджений при проведенні психіатричного огляду в Обласній психоневрологічній лікарні (01.03.2016) та при проведенні амбулаторної судово-психіатричної експертизи (15.03.2016), при цьому експерти зазначили, що психічний стан її змінився протягом останніх двох років, тобто приблизно з 2014 року. Комісія вважала, що немає жодних клінічних ознак та підстав стверджувати про наявність симптомів деменції у ОСОБА_4 , виявлених у 2016 році, станом на 2010 рік, а тому керуючись презумпцією психічного здоров`я, вважає, що ОСОБА_4 станом на 27.05.2010 тяжким психічним розладом не страждала, вона могла реально сприймати зовнішні обставини, адекватно оцінювати свій стан та поведінку.

Також вбачається, що висновок експертизи підписаний всіма членами експертної комісії судових експертів, що мають вищу медичну освіту, за спеціальністю «судово-психіатрична експертиза», з вищим, першим та п`ятим кваліфікаційним класом, зі стажем експертної роботи 13, 33 та 5 років роботи.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 01 квітня 2024року у задоволенні клопотання представника позивача про призначення повторної судово-психіатричної (посмертної) експертизи в справі відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що призначення повторної експертизи допускається лише у разі доведення факту наявності об`єктивних підстав для сумніву у висновках первинної експертизи. Як вбачається із матеріалів справи, висновок експертизи є повним, ясним, містить чіткі та конкретні відповіді на поставлені експертам питання, не містить будь-яких положень, які б викликали сумніви в його правильності чи суперечили матеріалам справи. У висновку експертизи експертами зазначений докладний опис проведених досліджень, в тому числі зроблені в результаті його висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені судом питання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Призначення експертизи судом є обов`язковим у разі подачі клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи (ст. 105 ч.1 п.2 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз) (п.1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом МЮУ 08.10.1998 року №53/5, у редакції Наказу МЮУ від 26.12.2012 року №1950/5).

Отже, повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Заявляючи клопотання про проведення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, адвокатом фактично висловлена не згода з висновками проведеної по справі експертизи.

Разом з тим, представником позивача у клопотанні не наведено достатніх та переконливих підстав для визнання таких висновків необґрунтованими, суперечливими та такими що не відповідають іншим доказам по справі.

В даному випадку, стороною позивача вже втретє ініціюється проведення аналогічної експертизи, з переліком одних і тих самим питань, при цьому не доводиться недостатня обґрунтованість попереднього експертного висновку та підстави для сумнівів в його правильності.

Наведені в клопотанні підстави більше відносяться до формальних процедур та обґрунтовані власним правовим аналізом висновку експертизи як доказу по справі.

Враховуючи, що адвокатом Синишиним П.Є. не доведено існування підстав, визначених положеннями ст. 113 ЦПК України для проведення по справи повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Сама по собі незгода позивачки із висновком експертизи, за відсутності передбачених ст. 113 ЦПК України критеріїв, не може слугувати підставою для призначення повторної експертизи.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для визнання Висновку судово-психіатричного експерта №1402 від 28.12.2023, експертів-психіатрів Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інситут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», таким, що є необґрунтованим. Вищевказаний висновок експертів не суперечить матеріалам справи і не викликає сумнівів щодо його правильності та об`єктивності.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Відтак, заявлене клопотання про призначення повторної експертизи не містить таких підстав, які зобов`язували б суд її призначити. Зважаючи на те, що експертиза у справі проведена, експертами дані відповіді на поставлені запитання, повторне її проведення є недоцільним та призведе до безпідставного затягування розгляду справи.

Розумність тривалості провадження має бути оцінена у світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливість предмета спору для заявника (див., серед інших, рішення у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France).

Крім цього, в силу ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, клопотання про призначення у справі повторної судово-психіатричної експертизи задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. ч.2 ст. 113 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення по справі повторної судово-психіатричної експертизи

відмовити.

Повний текст ухвали суду складено 17 липня 2024 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський