ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7964/24 Справа № 212/2797/24 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Бондар Я.М.,

за участю секретаря Лідовської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/2797/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року,

встановив:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 28 березня 2013 року рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу був розірваний.

Від шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкала позивачем та на утримання якої з відповідача стягувались аліменти на підставі судового наказу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу).

З березня 2023 року донька сторін виявила бажання проживати з відповідачем та перейшла мешкати до нього, після чого за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року припинено стягнення аліментів на користь позивача за судовим наказом від 26 квітня 2018 року та з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) На підставі вказаного рішення судом було видано виконавчий лист, який був наданий відповідачем до Покровського відділу ДВС.

З лютого 2024 року донька сторін повернулась до позивача і постійно мешкає разом з нею, позивач піклується про її утримання та забезпечення, а відповідач мешкає окремо від дитини, участі у матеріальному забезпеченні та вихованні дитини не приймає, однак не бажає за своєю ініціативою припинити стягнення аліментів на свою користь.

У зв`язку з викладеним, просила суд звільнити її від сплати аліментів в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), які стягуються на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року, відкликати виконавчий лист, стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів і стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково. Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року (справа № 212/6332/23) та відкликано виконавчий лист. Стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. Рішення суду в частині виконання в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 гривень. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на те, що суд першої інстанції не повно та не всебічно дослідив і оцінив обставини справи та надані ним докази, просить рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року змінити в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшивши розмір аліментів з 1/6 до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 . 22 липня 2022 року він отримав бойову мінно-вибухову травму вогнепально-осколкове поранення м`яких тканин обох стоп. Проходив стаціонарне лікування з 22 липня 2022 року по 05 вересня 2022 року. У зв`язку з отриманим бойовим пораненням під час захисту Батьківщини він систематично змушений проходити лікування, що потребує значних грошових коштів. Також просить звернути увагу, що у нього на утриманні знаходиться дружина та її неповнолітній син.

Також посилається, що позивач ОСОБА_1 працює та теж має можливість та повинна у відповідності ст. 199 СК України утримувати нашу доньку, оскільки вона є працездатною особою та отримує постійний дохід.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно п. 15постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції, врахувавши, що неповнолітня донька ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю, однак позивач, з огляду на принцип обов`язковості судових рішень, зобов`язана виконувати рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року та сплачувати в примусовому порядку аліменти на користь відповідача, що свідчить про порушення її майнових прав та інтересів, а тому дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині припинення стягнення аліментів на утримання дитини.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів, суд першої інстанції, прийнявши до уваги встановлені обставини справи, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок обох батьків утримувати дитину, а також стан здоров`я відповідача, який отримав бойове поранення, виходячи з принципу розумності та справедливості, дійшов висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 15 березня 2024 року.

Позивачем рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року не оскаржується.

Відповідачем рішення суду першої інстанції оскаржується в частині визначення розміру аліментів, стягнутих з нього на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини.

Оскільки в частині вирішення позовних вимог про звільнення від сплати аліментів рішення суду першої інстанції не оскаржується, судом апеляційної інстанції, в неоскарженій частині, воно не перевіряється.

Перевіряючи рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане 24 березня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 333 від 24 березня 2009 року. (а.с.9)

Згідно Акту про проживання, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1 , посвідченого головою ОСББ «АГАТ-КР», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 з 11 лютого 2024 року по теперішній час.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року по справі 212/2365/18, починаючи з 06 серпня 2023 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 серпня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 28 грудня 2023 року.

Відповідач ОСОБА_2 16 липня 2021 року уклав шлюб з ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що видане 16 липня 2021 року Криворізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 11 від 16 липня 2021 року.

Дружина відповідача, ОСОБА_8 має дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане 26 листопада 2008 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1367 від 26 листопада 2008 року.

Згідно Акту про проживання від 12 квітня 2024 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 , посвідченого майстром ТОВ «УЮТ-2011», ОСОБА_2 проживає разом із дружиною ОСОБА_6 та її неповнолітнім сином ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 з квітня 2012 року по теперішній час.

Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 1428 від 05 вересня 2022 року військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 одержав бойову травму мінно-вибухову: вогнепально-осколкове поранення м`яких тканин обох ступней під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії рф, забезпечення їх здійснення перебуваючи безпосередньо у районі та у період здійснення зазначених заходів у місті Апостолове отримав поранення внаслідок ракетного обстрілу з боку військ рф.

Згідно довідки № 824 про тимчасову непрацездатність від 25 липня 2022 року, виданої Комунальним підприємством «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради, ОСОБА_2 перебував у стаціонарі з 22 липня 2022 року по 25 липня 2022 року у зв`язку із травмою під час служби.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 221113488, виданої Комунальним підприємством «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради, ОСОБА_2 перебував у стаціонарі з 22 липня 2022 року по 25 липня 2022 року у зв`язку із бойовою травмою, вогнепальне осколочне поранення м`яких тканин обох стоп.

Згідно довідки № 288 про тимчасову непрацездатність від 05 вересня 2022 року, виданої Комунальним некомерційний підприємством «Криворізька міська клінічна лікарня №16» Криворізької міської ради, ОСОБА_2 перебував у стаціонарі з 25 липня 2022 року по 09 вересня 2022 року.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 163840/481, виданої Комунальним некомерційний підприємством «Криворізька міська клінічна лікарня № 16» Криворізької міської ради, ОСОБА_2 перебував у стаціонарі з 25 липня 2022 року по 09 вересня 2022 року у зв`язку з бойовою травмою, вогнепальне осколочне поранення м`яких тканин обох стоп.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд першої інстанції, застосувавши положення ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182-184 СК України, які регулюють дані правовідносини, встановивши, що дитина проживає разом з матір`ю і знаходиться на її утриманні, а також врахувавши, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, необхідність обов`язку обох батьків утримувати свою дитину, дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Апеляційна скарга відповідача фактично зводиться до незгоди з визначеним судом розміром аліментів.

Апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги відповідача не можуть бути підставою для зміни рішення в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував його доводів, щодо перебування на його утриманні дружини, яка безробітна, та неповнолітнього сина від першого шлюбу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє такі доводи апеляційної скарги, оскільки як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив обставини, на які посилався відповідач, та вказав, що вказані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, при цьому відсутні відомості про непрацездатність дружини відповідача та надання ним коштів на утримання її дитини.

В той же час, доводи апеляційної скарги про перебування на утриманні відповідача його безробітної дружини та її неповнолітнього сина колегію суддів не приймаються, оскільки дружина відповідача ОСОБА_6 є особою працездатного віку та має можливість працевлаштуватися. Більш того, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_6 за станом здоров`я не може працевлаштуватися, як і відсутні докази того, що вона на підставі судового рішення визнана недієздатною та відповідно перебуває на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 .

Посилання відповідача на перебування на його утриманні неповнолітнього сина його дружини від першого шлюбу, теж не знайшли свого підтвердження, оскільки обов`язок по утриманню дитини у відповідності до вимог сімейного законодавства покладено на батьків цієї дитини. Дана обставина не може впливати на визначення розміру аліментів дитини відповідача, яку він зобов`язаний утримувати згідно вимог сімейного законодавства до досягнення повноліття.

Також апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги відповідача щодо неврахування судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів, стану його здоров`я, яке погіршилось внаслідок отримання ним бойової мінно-вибухової травми.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що, визначаючи розмір аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення неповнолітньою дитиною повноліття, суд першої інстанції обґрунтовано, крім інших обставин, врахував стан здоров`я відповідача, який отримав бойове поранення, виходячи з принципу розумності та справедливості.

Разом з цим, апеляційний суд враховує, що ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його доводів щодо систематичного проходження лікування бойової травми, отриманої ним 22 липня 2022 року та витрату значних грошових коштів на вказане лікування.

Оцінивши обставини справи у взаємозв`язку із нормами закону, що регулює дані правовідносини, апеляційний суд приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів, є обґрунтованим та справедливим, таким, що не порушує прав як платника, так і отримувача аліментів.

Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких доказів, які б спростовували б висновки суду першої інстанції, відповідачем, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, однак нових доказів, що не були предметом дослідження й оцінки судом та мають суттєве значення для вирішення справи, відповідач не надав.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За частинами 1-3 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За частинами 1, 5 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Заперечення відповідача щодо неможливості сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки у визначеному судом першої інстанції розмірі відповідачем, під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції в оскаржуваній ним частині, не підтверджені.

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, виходячи зі змісту ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі наявних доказів було правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, що мають значення для її розгляду, вірно визначено характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно п.п «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 25 листопада 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста