Провадження № 22-ц/4808/1247/24
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Луганської В.М., Фединяка В.Д.,

секретар Гудяк Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 липня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо повернення виконавчого листа, зобов`язання до вчинення дій, за участю заінтересованих осіб: головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління юстиції Раковецького Максима Сергійовича, ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

11 липня 2024 адвокат Ружицький В.М. звернувся із скаргою, у якій просив: визнати неправомірними дії головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління юстиції Раковецького Максима Сергійовича, які полягають у винесені повідомлення від 13 травня 2024 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та поверненні ОСОБА_1 . виконавчого листа № 344/16992/19, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 30 квітня 2024 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 610,4 грн. без прийняття до виконання. Зобов`язати головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління юстиції Раковецького М.С. повторно розглянути заяву представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката Ружицького В.М., відкрити виконавче провадження зо виконання виконавчого листа № 344/16992/19, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 30 квітня 2024 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 610,4 грн.

В обґрунтування скарги зазначено, що за наслідком розгляду справи 344/16992/19 Івано-Франківським міським судом видано вищевказаний виконавчий лист і ще 4 виконавчі листи. Однак, державним виконавцем повернуто виконавчий лист про стягнення судового збору за подання апеляційної скарги без прийняття до виконання. При цьому, відсутність у виконавчому листі дати народження боржника не є безумовною підставою для повернення виконавчого документу стягувача, про що також свідчать позиції Верхового Суду. Державний виконавець має можливість самостійно з`ясувати відсутні дані, необхідні для прийняття виконавчого документу та проведення виконавчих дій.

Додатковим підтвердженням неправомірних дій державного виконавця є те, що як вже вище зазначалось у даній справі було видано п`ять виконавчих листів, і в жодному з них не було вказано дати народження боржника. Однак, щодо виконавчого листа про скасування п.27 рішення виконкому та визнання недійсним державного акту в повідомлені про повернення того ж самого органу, при відсутності дати народження боржника, зазначено таку дату народження боржника ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, державний виконавець, виходячи із ст. 18 Закону України « Про виконавче провадження» отримав таку інформацію, чого не було зроблено у спірному випадку.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 липня 2024 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління юстиції Раковецького М.С., які полягають у винесенні повідомлення від 13 травня 2024 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та поверненні ОСОБА_1 . виконавчого листа № 344/16992/19, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 30 квітня 2024 року про стягнення з ОСОБА_2 (і.к.) на користь ОСОБА_1 (і.к. ) судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 610,4 грн. без прийняття до виконання.

Зобов`язано головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління юстиції Раковецького М.С. повторно розглянути заяву представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката Ружицького В.М., про прийняття до виконання виконавчого листа № 344/16992/19, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 30 квітня 2024 року про стягнення з ОСОБА_2 (і.к.) на користь ОСОБА_1 (і.к. ) судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 610,4 грн.

Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав апеляцій скаргу адже вважає ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 липня 2024 року такою, що прийнята судом з порушенням норм матеріального права, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, при розгляді справи допущено грубі процесуальні порушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 10.05.2024 року у Івано-Франківський відділ Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява від представника стягувача про відкриття виконавчого провадження, з примусового виконання виконавчого листа №344/16992/19, виданого Івано-Франківським міським судом 30 квітня 2024 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4610,4 грн., однак у виконавчому листі відсутня дата народження боржника. Судом першої інстанції при постановлені оскарженої ухвали не враховано те, що не внесення даних стосовно дати народження боржника позбавляє можливості зареєструвати виконавче провадження та винести постанову про його відкриття. За умови відсутності обов?язкових даних виконавчого документу неможливо зареєструвати документ, відкрити виконавче провадження направити запит до відповідних органів, а дії державного виконавця за відсутності обов?язкових даних виконавчого документу є незаконними.

Також Івано-Франківським міським судом не враховано вимоги пункту 6 ч.4 ст.4 Закону України про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред?явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, відсутність дати народження боржника у виконавчому документі було законною підставою для винесення державним виконавцем повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, що не було враховано судом першої інстанції. Згідно ч. 4 цієї ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» також зазначено, що у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 липня 2024 року, в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не явилися.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника заявника адвоката Ружицького В.М., який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника не є підставою для його повернення без прийняття до виконання, тож дії державного виконавця були незаконними.

Матеріалами справи встановлено, що 30 квітня 2014 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист № 344/16992/19 про стягнення з ОСОБА_2 ( (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 610,4 грн..

У вказаному виконавчому листі дати народження боржника не зазначено.

Разом з тим, повідомленням від 13 травня 2024 року головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління юстиції Раковецького М.С., такий виконавчий лист повернуто стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у зв`язку з відсутністю дати народження боржника.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною та гарантує право кожного на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує право на справедливий суд, яка передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України»).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У пункті 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Частиною четвертою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2022 року у справі № 761/20750/13-ц (провадження № 61-15817св20) зазначено, що відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, за наявності даних щодо його прізвища, імені, реєстраційного номера облікової картки платника податків та адреси місця проживання не породжує обґрунтованих сумнівів щодо ідентифікації особи боржника з метою примусового виконання судового рішення, і тому сама по собі не може бути підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документа без прийняття до виконання.

Правовий висновок про те, що відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документа без прийняття до виконання, неодноразово і послідовно викладено у постановах Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18), від 08 квітня 2020 року у справі № 175/3554/14-ц (провадження № 61-11274св18), від 29 липня 2020 року у справі № 761/20750/13-ц (провадження № 61-21778св19), від 12 січня 2022 року у справі № 753/1329/20-ц (провадження № 61-7350св21), від 14 грудня 2022 року у справі № 504/3238/16-ц (провадження № 61-9909св22).

Отже, відсутність у виконавчому документі певної інформації щодо боржника, зокрема, дати народження, паспортних даних, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, не є підставою для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Частково задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відсутність у виконавчому листі дати народження боржника не є безумовною підставою для повернення виконавчого документа, та дійшов правильного висновку, що дії державного виконавця щодо прийняття повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку із відсутністю у ньому вказаних реквізитів, порушують права стягувача та є такими, що не відповідають вимогам закону.

Зазначені у виконавчому документі відомості щодо боржника дають змогу однозначно ідентифікувати особу боржника для цілей виконавчого провадження, враховуючи, що до облікової картки фізичної особи - платника податків вноситься, серед іншої, така інформація: прізвище, ім`я, дата та місце народження, місце проживання, серія, номер свідоцтва про народження та паспорта, ким і коли виданий (за змістом статті 70.2 Податкового кодексу України).

Визнаючи незаконними дії виконавця щодо повернення стягувачу без виконання виконавчого листа з підстав відсутності у ньому даних про дату народження боржника, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження наділений повноваженнями самостійно отримати вказану інформацію з метою ідентифікації особи боржника та захисту інтересів стягувача.

Доводи апеляційної скарги Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо того, що відомості про дату народження боржника виконавець зобов`язаний внести до Автоматизованої системи виконавчого провадження, та вони є складовою Єдиного реєстру боржників; що доступ до інформації про боржника виконавець матиме в межах вже відкритого виконавчого провадження, а не на стадії його відкриття, висновків суду не спростовують, оскільки ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не подано доказів, що він у повній мірі скористався наданими йому законом правами та повноваженнями для своєчасного і повного виконання судового рішення та мав будь-які перешкоди у самостійному отриманні інформації щодо дати народження боржника.

Посилання ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на те, що стягувач має право звернутися до суду для приведення виконавчого документа у відповідність вимогам закону судова колегія відхиляє, адже вимоги цивільно-процесуального законодавства не передбачають обов`язок учасника справи надавати суду інформацію про дату народження потенційного боржника (частина третя статті 175 ЦПК України), тож суд не завжди має змогу зазначати цю інформацію у виконавчому листі.

Водночас, повернення виконавчого документа без виконання з формальних підстав за наявності у ньому інформації, що достовірно ідентифікує особу боржника, становить втручання у право заявника на судовий розгляд, оскільки перешкоджає швидкому виконанню судового рішення. Вказане може вплинути на розумність строків реалізації права стягувача на справедливий суд, оскільки право на суд є захищеним лише у разі виконання судового рішення у порядку, передбаченому законом.

Внаслідок повернення виконавчого документа без прийняття до виконання створюється ситуація, коли стягувач на заключному етапі захисту своїх цивільних прав, під час примусового виконання остаточного судового рішення змушений вживати додаткових зусиль для поновлення порушених прав, зокрема, повторно звертатись до суду для усунення недоліків виконавчого листа та повторно пред`являти його до виконання.

Таким чином, визнаючи незаконними дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, суд поновив порушене право стягувача на своєчасне та ефективне виконання судового рішення.

Відповідні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07 червня 2022 року у справі № 761/20750/13-ц, провадження № 61-15817св20.

Оскільки ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни або скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

У зв`язку з тим, що апеляційна Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задоволенню не підлягає, підстави для розподілу судового збору судом апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1. ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 24 жовтня 2024 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М. Луганська

В.Д.Фединяк