Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №439/1657/24
Провадження № 2-др/439/6/24
27 листопада 2024 року м. Броди
Бродівський районний суд Львівської області в складі
головуючого судді Войтюк Т.Л.
за участі секретаря судового засідання Полінчук С.-Е.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивача адвоката Богданова Олександра Васильовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок та 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок судових витрат, пов`язаних з сплатою судового збору.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Богданов О.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі про розподіл судових витрат (витрат на правову допомогу) стягнувши їх з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 .

Представник заявника ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву щодо розгляду питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу за його відсутності, заяву просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився.

Так, у частині четвертій статті 270 ЦПК України закріплено, що, ухвалюючи додаткове рішення, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Тому повідомлення і явка відповідача у даному випадку не є обов`язковою.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, у відповідності до ч. 3 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов такого висновку.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 24.10.2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено повністю, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 350 000 грн 00 к., стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3500 грн 00 к. суму судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За умовами частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: уразі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові від 28.09.2023 у справі №686/31892/19 Верховний Суд зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Встановлено, що професійна правнича допомога у цій справі надавалася позивачу адвокатом Богдановим Олександром Васильовичем, на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , виданому 31.07.2024 на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 31.07.2024.

Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду подано: ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , який виданий 31.07.2024 на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 31.07.2024; акт виконаних робіт про надання правової (професійної правничої) допомоги ОСОБА_1 у справі про стягнення боргу від 22 жовтня 2024 року, з описом виконаних робіт та їх вартістю, загальна сума яких становить 15 400 грн 00 к.; квитанцію до прибуткового касового ордеру №58 від 22 вересня 2024 року сума якої становить 15 400 грн. 00 к.

З огляду на відсутність заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, беручи до уваги характер правовідносин, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Богдановим О.В. послуг, суд вважає, що заява адвоката Богданова О.В. про розподіл судових витрат на правову допомогу підлягає задоволенню в повній сумі заявлених вимог.

Згідно з частиною 2 статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника заявника ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 400 (п`ятнадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 27 листопада 2024 року.

Суддя Т.Л. Войтюк