ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6899/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Сирбул О.Ф.

за участі секретаря Кушнір А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року позивач ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2 ) про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягується з нього на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2013 по справі № 753/13789/13 з 1/4 частки на 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з 2008 року позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2013 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку,щомісячно, починаючи з 19.08.2013 і до досягнення дитиною повноліття.

У жовтні 2014 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Від даного шлюбу у позивача народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.10.2017 шлюб розірвано. З моменту розрівання шлюбу позивач добровільно сплачує щомісячно аліменти на утримання сина.

Також, у березні 2024 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 . З моменту винесення рішення про стягнення алментів матеріальний стан позивача значно погіршився, оскільки на його утриманні знаходяться ще двоє дітей та дружина, позивач також утримує своїх непрацездатних батьків.

На підставі вищевикладеного позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2013 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частки заробітку позивача на 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.06.2024 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

11.07.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечувала щодо зменшення розміру аліментів та просила відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.07.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відзив до матеріалів справи, відповідно до ст. 178 ЦПК України.

16.07.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

Ухвалою суду від 17.07.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено докази до матеріалів справи, відповідно до ст. 83 ЦПК України.

У судовове засідання позивач не зв`явився, повідомлений про розгляд справи у встановленому законом порядку, у клопотанні представник позивача просила проводити розгляд справи без її участі та без участі позивача.

Відповідач у судове засідання не зв`явилася, повідомлена про розгляд справи належним чином, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити в повному обсязі та розгляд справи проводити без її участі.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що з 2008 року позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 .

Від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2013 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку,щомісячно, починаючи з 19.08.2013 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6-7).

10.10.2014 між позивачем та ОСОБА_4 було укладено шлюб.

Від даного шлюбу позивача народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 зареєстровано виконавчим комітетом Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Киїіської області від 02.06.2016 (а.с. 9).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.10.2017 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 розірвано (а.с. 8).

09.03.2024 позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , зареєстровано Рахівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 28 (а.с. 10).

Дружина позивача ОСОБА_6 має малолітню доньку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 зареєстровано виконавчим комітетом Великобичківської силищної ради Рахівського району Закарпатської області від 14.04.2017 (а.с. 11).

Відповідно до вимог ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст.ст. 180, 192 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України: Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є доведена в суді як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Як встановлено судом, за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2013 року стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку,щомісячно, починаючи з 19.08.2013 і до досягнення дитиною повноліття.

В той же час, суду не було надано доказів погіршення матеріального становища позивача після винесення судового рішення про стягнення аліментів.

Так, суду взагалі не відомий матеріальний стан позивача на час присудження аліментів та на даний час.

Щодо утримання батьків, суд зауважує, що відповідачем не було надано довідки про свої доходи, які змінились в порівнянні із моментом, коли аліменти були стягнені з 2013 року, і що утримання батьків призвело до погіршення його матеріального стану.

Також суд зауважує, що батько позивача перебуває на обліку Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком (а.с. 14).

Посилання, позивача що він утримує сина від шлюбу з ОСОБА_4 та добровільно сплачує аліменти на дану дитину, що підтверджуються переказами коштів. То суд звертає увагу, що квитанції та платіжні інструкції, які містяться у матеріалах справи, майже всі містять призначення платежу - переказ власних коштів.

Також, позивач в позові посилається що у березні 2014 року зареєстрував шлюб ОСОБА_6 , яка має доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та вони проживають втрьох.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на утриманні позивача. Також, суду не надано інформації чи отримує дружина позивача доходи, та в яких розмірах.

Отже, розмір аліментів, визначений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2013 відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має іншу сім`ю, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачем - ОСОБА_3 та суперечитиме її інтересам.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від другого шлюбу від ОСОБА_4 та утримання третьої дружини ОСОБА_6 та її доньки. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

До таких висновків дійшов Верховний суд у постанові від 16.09.2020 року справа № 565/2071/19.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Враховуючи викладене та у порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у позові на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: