Справа № 504/1898/24
Номер провадження 2/504/1866/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2024с-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Вінської Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцар А.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в селищі Доброслав в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Горовий А.О. до ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2024 р. представник позивача ОСОБА_1 адвокат Горовий А.О. звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтовано тим, що 31.03.2024 року позивач, ОСОБА_1 , довідався, що на його банківські рахунки було накладено арешт Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шинковим Є.О.

01.04.2024 року позивач зв`язався з Приватним виконавцем Шипковим Є.О. та дізнався про наявність відкритого виконавчого провадження № 66592578 щодо стягнення з нього коштів на користь ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», у сумі з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, що становить 82 905 (вісімдесят дві тисячі дев`ятсот п`ять) гривень.

Позивач зазначає, що виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства, оскільки при вчиненні виконавчого напису № 146883 від 11.06.2021 року приватний нотаріус Остапенко Є.М. керувався п. 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р., але цей пункт постанови визнано незаконним та нечинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. (справа №826/20084/14).

Також позивач просив врахувати позицію Верховного Суду у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), згідно до якого, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів.

Щодо строків давності позивач вказував, що з виконавчого напису вбачається, що кредитний договір укладений 11 липня 2011року. Згідно кредитного договору строк дії його до 11 липня 2016 року, сторони не встановлювали строк позовної давності, отже на дані правовідносини розповсюджується загальний строк позовної давності встановлений ст. 257 ЦК України у 3 роки. Тому кінцева дата звернення 11.07.2019 року. З виконавчого надпису вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія ДНІПРОФІНАНСГРУП» звернулася 11.06.2021 року, тобто поза межами строку позовної давності.

На думку позивача, виконавчий напис вчинено з порушенням діючого законодавства, тому його необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Також сторона позивача просила стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу в сумі 16000 грн.

Ухвалою суду від 29.04.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

29.04.2024 року судом вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису.

18.06.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві представник відповідача просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та вказав, що 11 липня 2011 р. між ОСОБА_1 та AT «Астра Банк» укладено кредитний договір № № 37014 згідно якого надано кредит у розмірі 80 568 грн., на умовах строковості та платності, кінцевою датою повернення грошових коштів визначено сторонами за кредитним договором 11 липня 2016 р.

02 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «АСТРА БАНК» та Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватними нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновою Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 1533.

За умовами даного Договору ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним Договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № 37014 від 11 липня 2011 р. укладеним між Позивачем та ПАТ «АСТРА БАНК», а також договорами забезпечення.

15 червня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-04-22-000030-b від 18.05.2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений Договір № 2258/К про відступлення прав вимоги; посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 403.

За умовами даного Договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним Договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) №37014 від 11 липня 2011 р. укладеним між Позивачем та ПАТ «АСТРА БАНК», а також договорами забезпечення.

06.07.2020р. ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» на адресу Позивача засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення було направлено повідомлення/вимогу про відступлення права вимоги за вих. № 0706/366.

Згідно даного повідомлення ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» проінформувало Позивача про те, що згідно Договору про відступлення права вимоги від 15.06.2020 року право вимоги за Кредитним договором № 37014 від 11 липня 2011 р. перейшло до ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», разом з усіма додатками до цих договорів та додатковими договорами.

Крім того, ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» повідомила боржника, що всі подальші виплати будь-яких коштів, що є належними та підлягають сплаті за умовами кредитних договорів, повинні сплачуватись на банківський рахунок Нового Кредитора, а саме ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» та надано відповідні реквізити.

У вказаному повідомленні ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» зазначена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором у тридцятиденний строк. Згідно вказаної вимоги, ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» повідомило Позивача, що станом на 15.06.2020 року загальний розмір заборгованості (заборгованість за основним боргом, процентами, пенями, штрафами) складає 75 028,18 грн..

Враховуючи викладене Позивача було повідомлено про те, що у зв`язку із порушенням боржником своїх зобов`язань за кредитним договором, ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» вимагає в тридцятиденний строк виконати порушені ним зобов`язання, а саме повернути всю заборгованість.

Представник відповідача у відзиві також зазначив, що позивачем не доведено, що була відсутня правова підстава для вчинення спірного виконавчого напису, тобто факт відсутності порушеного права Відповідача та відсутність підстав для захисту відповідного права шляхом стягнення кредитної заборгованості на підставі спірного виконавчого напису. Будь-яких належних доказів на підтвердження відсутності порушення зобов`язання за кредитним договором Позивач суду не надав. Позивачем не спростовано належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед Відповідачем за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення. Сама по собі незгода боржника з розміром заборгованості та її розрахунком не є підставою для визнання заборгованості спірною. На виконання вимог норм діючого законодавства (що діяв на момент вчинення виконавчого напису) Відповідачем було подано нотаріусу всі документи.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Горовий А.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та вказав, що заборгованість боржником сплачена не була. Порядок вчинення виконавчого напису відповідачем був дотриманий. Також представник підтримав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.

Заслухавши доводи представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З копії наявного в матеріалах справи виконавчого напису вбачається, що 11.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №146883 про стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №37014 від 11 липня 2011 р., укладеним із первісним кредитором ПАТ «АСТР БАНК», право вимоги за яким відступлено до нового кредитора ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», правонаступник якого ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», на підставі Договору №2258/К про відступлення права вимоги від 15.06.2020 та підписаного Додатку №1 до Договору №2258/К про відступлення права вимоги від 15.06.2020. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 19.04.2019 р. по 06.07.2020 р. Сума заборгованості складає 75 028,18 грн., з яких: 57 311,59 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 17 716,59 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам. Плата за вчинення напису в сумі 50,00 грн. підлягає стягненню з боржника на користь стягувача.

За заявою стягувача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та на підставі даного виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шинкова Є.О. від 20.08.2021 року було відкрито виконавче провадження №66592578.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Однією з ознак безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу в судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна з цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 ( з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц).

Також, відповідно до пункту 3 глави 16 наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

26.11.2014 до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін.

У зв`язку з визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, а передбачала стягнення на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди.

Таким чином станом на час вчинення виконавчого напису, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17.

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з копії кредитного договору № 37014 від 11.07.2011 року копія якого була надана як позивачем так і відповідачем, даний кредитний договір, який був підставою для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально.

Стороною позивача доведено суду факт пропуску стягувачем трирічного строку позовної давності, оскільки як убачається з кредитного договору, строк дії його до 11.07.2016 року, сторони не встановлювали строк позовної давності, отже на дані правовідносини розповсюджується загальний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України у 3 роки. Тому кінцева дата звернення була 11.07.2019 року. З виконавчого надпису вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія ДНІПРОФІНАНСГРУП» звернулася до нотаріуса 11.06.2021 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Також суд зазначає, що в спірному виконавчому написі вказано, що стягнення заборгованості проводиться за період з 19.04.2019 р. по 06.07.2020 р., тобто після закінчення строку дії кредитного договору № 37014.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Доводи представника відповідача про направлення вимоги позивачу не спростовують встановлених вище фактів.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вищенаведених положень законодавства, і він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 16000 грн., про стягнення яких заявлено позивачем, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові від 28.09.2023 у справі №686/31892/19 Верховний Суд зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Встановлено, що професійна правнича допомога у цій справі надавалася відповідачу адвокатом Горовим А.О. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , виданому 12.04.2024 на підставі договору про надання правової допомоги №10/04/24 від 10.04.2024 року.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги №10/04/24 від 10.04.2024 року на підставі якого видано ордер на надання правничої допомоги, що свідчить про наявність договірних відносин між ними у вказаній цивільній справі, а також на підставі якого складений акт наданої правової допомоги з описом виконаних робіт, їх вартістю та рахунок.

Враховуючи вищевикладене, відсутність належного підтвердження надання правової допомоги є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Оскільки відсутні належні, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, відтак у задоволенні заяви про їх стягнення необхідно відмовити.

Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Горовий А.О. до ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 11.06.2021 року за реєстровим № 146883, про стягнення з ОСОБА_1 75 078,18 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (49089, місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, будинок 2, офіс 205, Код за ) суму понесених судових витрат у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя : Вінська Н. В.