2/465/2096/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

22.11.2024 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

при секретарі судових засідань Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі свого представника, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позову покликається на те, що 12 лютого 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорним І.О.

Так, як примірник договору був втрачений, позивачем долучено копію, надану приватним нотаріусом.

Відповідно до пункту 1 договору, Позикодавець передав, а Позичальник отримав у власність грошову суму у розмірі 280 000 (двісті вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Однак відповідач свої зобов`язання згідно вказаних в договорі строків не виконав.

Позивач неодноразово звертався до нього з вимогою повернути гроші, однак ОСОБА_2 гроші не повертає.

Саме на підтвердження укладання договору позики і передачі грошей ОСОБА_2 була складена розписка від 12.02.2024 року.

Це змусило Позивача звернутися за захистом своїх прав до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу У країни за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Саме на підтвердження укладання договору позики і передачі грошей ОСОБА_2 була складена розписка від 12.02.2024 року.

Також даним договором передбачено застосування штрафних санкцій, а саме повернення боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2 (двох) процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення.

На момент підготовки позову (18.03.2024 р.) інфляційне збільшення становить - 840 грн., та 2% річних становлять - 550 грн. 80 коп.

Відповідно до ч.10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Частиною 11 цієї статті визначено, що остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Водночас, при вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. З врахуванням викладених норм закону та практики Європейського Суду з прав людини, прошу суд з метою ефективного захисту прав позивача зазначити про нарахування двох процентів річних у період з 19.03.2024 р. до моменту виконання рішення з врахуванням вимог законодавства України, що регулюють таке нарахування (ст. 625 ЦК України).

У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даними позовними вимогами.

Ухвалою суду від 15.04.2024 прийнято позовну заяву. З метою виконання вимог ч.1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 09.07.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

Від позивача та його представника в матеріалах справи містяться заяви про слухання справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив.

У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і позивач по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом вказаної норми, застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, та характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Судом встановлено, що 12.02.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів. (далі Договір позики) (а.с.12-13)

Відповідно до п.1 Договору позики позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти у сумі 280000,00 грн. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики, що є невід`ємною частиною договору.

Зазначену вище суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві готівкою в термін до першого березня дві тисячі двадцять четвертого року. Повернення грошових коштів буде підтверджено розпискою позикодавця про отримання відповідної суми. Після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен повернути позичальнику розписку. У разі неможливості повернення розписки позикодавець повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність розписки у позичальника підтверджує виконання ним свого обов`язку. (п.2 Договору позики)

Згідно п. 4 Договору позики, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити на вимоги позикодавця суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2 процентів річних від простроченої суми.

Договір позики грошей є безпроцентним. (п.7 Договору позики)

Цей договір вступає в силу і вважається укладеним з моменту передання грошей. (п.10 Договору позики)

Вищевказаний Договір позики грошових коштів посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округ Чорним І.О. 12.02.2024 року. Зареєстрований в реєстрі за №460.

Факт передання грошей підтверджується копією розписки від 12.02.2024, в якій вказано, що ОСОБА_2 одержав від ОСОБА_1 12.02.2024 року 280000,00 грн. (а.с.11)

Приписами ч.1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст.1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. (ст.1047 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 201/11388/17 провадження № 61-12383св19 зроблено висновок про те, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідний правовий висновок викладений також у постановах Верховного Суду від 10.12.2018 року у справі № 319/1669/16, від 08.07.2019 року у справі № 524/4946/16, від 12.09.2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23.04.2020 року у справі № 501/1773/16-ц.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики грошових коштів від 12.02.2024 року в розмірі 280000,00 грн. основного боргу, 840,00 грн. інфляційних витрат, 550,80 грн. 2% річних.

Крім того, відповідно до ст.ст.133,141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2800,00 грн.

Вимога позивача про зазначення в рішенні суду про стягнення відсотків та інфляційних втрат до моменту повного виконання рішення суду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Частиною 11 цієї статті визначено, що Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З урахуванням викладеного, на підставі ч. 11 ст. 265 ЦПК України, суд зазначає про нарахування 2% річних з 19.03.2024 року, до моменту виконання рішення з урахуванням вимог законодавства України, що регулюють таке нарахування (ст. 625 ЦК України).

Керуючись ст.ст.2, 81, 89, 141, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики грошових коштів від 12 лютого 2024 року в розмірі 280 000 (двісті вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок основного боргу; 840 (вісімсот сорок) гривень 00 копійок інфляційних витрат; 550 (п`ятсот п`ятдесят) гривень 80 копійок два відсотка річних.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нарахувати, починаючи з 19.03.2024 і до моменту виконання цього рішення, проценти за такою формулою: (СОБ х 2 х КДП) : КДР : 100 = сума процентів, де: СОБ - сума основного боргу; 2 - розмір процентів; КДП - кількість днів прострочення; КДР - кількість днів у році, у якому нараховуються проценти і стягнути отриману суму процентів із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , документ № 010133345, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документ № НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Мартьянова С.М.