Справа № 212/3958/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Ведяшкіної Ю.В.

секретар судового засідання- Івашко А.А.

у цивільній справі № 212/3958/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання,

у с т а н о в и в :

16.04.2024 року адвокат Олешицька В.Е., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд стягнути з АТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 компенсацію за моральну шкоду, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням в розмірі 160 000 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 з 01 листопада 1996 року по 06 лютого 2002 року працювала на посаді пробовідбірника шахти імені Леніна ПАТ «Кривбасзалізрудком»; з 06 лютого 2002 року по 15 липня 2016 року працювала на посаді майстра дільниці виробничого контролю рудо підготовки шахти «Тернівська» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». 15 липня 2016 року позивача було звільнено з роботи відповідно ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з виходом на пенсію. Загальний стаж роботи позивача складає 35 років 06 місяців. Стаж роботи у цеху в умовах впливу шкідливих факторів 8 років 10 місяців. Внаслідок порушення відповідачем норм охорони праці, який не створив безпечних умов праці нею отримано хронічне професійне захворювання, а саме: радикулопатія попереково-крижова L4, L5,S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні ретроспондилолістезу тіла L3, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом нижніх кінцівок, часто рецидивуючий перебіг, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу колінних суглобів (ПФ другого ступеня). 05 лютого 2019 року позивачці вперше було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 20% - радикулопатія, з 28 січня 2019 року до 1 лютого 2020 року. Після переогляду 12 грудня 2019 року було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання 20% - радикулопатія, з 1 лютого 2020 року БЕЗСТРОКОВО. Тобто вважає, що з вини відповідача їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 160 000 грн.

18 квітня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

29 квітня 2024 року представник відповідача надала відзив, в якому просила в задоволенні позовних вимог позивача відмовити, посилаючись на те, що вина АТ «Кривбасзалізорудком», як роботодавця за не забезпечення безпечних умов праці відсутня, оскільки працівниця була забезпечена всім необхідним в повному обсязі. Позивач проходила медичні огляди, не скаржилась на дискомфорт чи біль; відповідно Акту шкідливими факторами були пил, а від нього радикулопатія ( за якою встановлено втрату працездатності) не з`являється. Також відсутні докази моральних страждань, не доведено та значно завищено розмір компенсації моральної шкоди.

06 травня 2024 року представник позивача надав на адресу суду заяву, в якій повідомив, що причина виникнення хронічного професійного захворювання: періодичне перебування в позі стоячи 60,2% зміни при допустимому до 60%. Переходи по горизонталі, обумовлені технологічним процесом протягом зміни 12,2 км. при допустимих до 8 км. Тобто, позивач зазначає, що Відповідач не створив таких умов праці, в яких ОСОБА_1 могла би виконувати покладені на неї обов`язки безпечно, внаслідок чого Позивачці завдано ушкодження її здоров`ю під час виконання роботи на робочому місці. Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15). Наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю. У позовній заяві було визначено механізм розрахунку відповідного розміру завданої моральної шкоди, базуючись на двох складових: розмірі втрати його працездатності та розмірі мінімальної заробітної плати на момент подання позову, позовні вимоги вважає обґрунтованими, просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 листопада 1996 року по 06 лютого 2002 року працювала на посаді пробовідбірника шахти імені Леніна ПАТ «Кривбасзалізрудком»; з 06 лютого 2002 року по 15 липня 2016 року працювала на посаді майстра дільниці виробничого контролю рудо підготовки шахти «Тернівська» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». 15 липня 2016 року було звільнено з роботи відповідно ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з виходом на пенсію. Стаж роботи у цеху в умовах впливу шкідливих факторів 8 років 10 місяців. (а.с. 12-13).

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії №6 Серії 12 ААА № 054335 від 05 лютого 2019 року позивачці вперше було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 20% - радикулопатія, з 28 січня 2019 року до 1 лютого 2020 року. Відповідно до рекомендацій МСЕК позивач потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії №2 від 12 грудня 2019 року серії 12 ААА №078618 позивачу після переогляду було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання 20% - радикулопатія, з 1 лютого 2020 року безстроково (а.с.23,24).

30 листопада 2018 року складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 , відповідно до якого встановлено хронічне професійне захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4, L5,S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні ретроспондилолістезу тіла L3, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом нижніх кінцівок, часто рецидивуючий перебіг, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу колінних суглобів (ПФ другого ступеня).

Причиною професійних захворювань в акті зазначено: періодичне перебування в позі стоячи 60,2% зміни при допустимому до 60%. Переходи по горизонталі, обумовлені технологічним процесом протягом зміни 12,2 км. При допустимих до 8 км.

Обставиною виникнення профзахворювань стала: працюючи майстром (з рудопідготовки) дільниці виробничого контролю рудо підготовки шахти «Тернівська» гірничої інспекції з технічного контролю якості руд (раніше гірнича інспекція з якості руд) з 06.02.2002 р. по 15.07.2016 р., ОСОБА_1 здійснювала щозмінний поточний та контрольний облік щодо кількості та якості залізної руди на складах шахт, організовувала підготовку виробництва, забезпечувала розміщення робітників, контролювала додержання технологічних процесів, забезпечувала належний контроль за правилами складування товарної продукції на складах в залежності від її якісних показників.

Внаслідок особливості технологічного процесу, недосконалості робочого місця, приходилося багато стояти та ходити.

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково- дослідного інституту промислової медицини від 13.09.2018 р. №1289 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: з 01.11.1996 р. по 06.02.2002 р. пробовідбірник шахти імені Леніна ПАТ «Кривбасзалізрудком».

Працюючи в вищезазначеній професії, ОСОБА_1 виконувала комплекс робіт з дослідження повітря робочої зони на робочих місцях дробильно-сортувальної фабрики.

Через особливості технологічного процесу та недосконалість робочого місця умови праці характеризувалися фізичним перенавантаженням.

Комісією було зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці, а саме: на підставі інформаційної довідки про умови праці №229/4.6-7 від 05.04.2018 року (копія додається), доповнення до інформаційної довідки про умови праці №1709/4.6-7 від 03.08.2018 р., підготовлених Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 р. № 248, умови праці майстра (з рудопідготовки) дільниці виробничого контролю рудо підготовки шахти «Тернівська» гірничої інспекції з технічного контролю якості руд ПАТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_1 відносяться:

- за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3

класу 1 ступеня (шкідливі);

- за показниками шуму до 3 класу 1 ступеня (шкідливі);

- за показниками мікроклімату до 3 класу 1 ступеня (шкідливі);

- за важкістю праці до 3 класу 2 ступеня (шкідливі).

Отже, встановлено, що загальна оцінка умов праці працівника відноситься до 3 класу 2 ступеня (шкідливі) (а.с.14-18).

Професійне захворювання ОСОБА_1 підтверджується медичним висновком, виписками-епікризами, випискою з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.29-53).

З наведених обставин вбачається, що між сторонами в період часу з 01.11.1996 року по 15.07.2016 року існували трудові правовідносини, та професійні захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Ч. 4 ст. 43 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У ст. 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Ст. 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, ч.3-5 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Конституційний Суд України у пункті 4.1 Рішення від 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004 за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні і фізичні страждання. Втрата працездатності, яка встановлена висновком медико-соціальною експертною комісією, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено.

Отже, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем, як роботодавцем, на якого покладається обов`язок забезпечувати безпечні і нешкідливі умови праці, права позивача на належні, безпечні і здорові умови праці, що полягало у виконанні робіт у небезпечних для здоров`я умовах, яке призвело до заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, порушення нормальних життєвих зав`язків, з причини отримання внаслідок наведених факторів професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності у розмірі 20% безстроково, що вимагає постійного лікування, тобто суд вважає доведеним наявність моральної (немайнової) шкоди; доведеним обов`язок саме відповідача, як заподіювача такої шкоди по її відшкодуванню; доведеним наявність причинного зв`язку між шкодою і діями (бездіяльністю) відповідача та права позивача на відшкодування такої шкоди.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, яку вона оцінила в 160 000 грн., враховуючи період роботи позивача на підприємства відповідача в шкідливих умовах, який становить 08 років та 10 місяці, характер отриманих позивачем професійних захворювань, відсоток втрати працездатності, який позивачу встановлений у розмірі 20% безстроково; тяжкість вимушених змін в її життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 80 000 грн.

Оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання чинним законодавством не передбачено (постанова Верховного Суду від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21), тому зазначена сума відшкодування підлягає стягненню з відповідача без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави також судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст.4,5,6 - 13,76-81,89,137-141,258-259,263-265, 279, 354 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовій збір в розмірі 1211,20 гривень.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» , адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева, буд. 1-А.

Повне рішення суду складено 11.07.2024 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна