Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2024 Справа №607/24143/23 Провадження №2/607/791/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н. В.

представника позивачки, адвокатки Сабатюк Н. П .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 23 липня 2011 року між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2015 року, справа № 607/1156/15-ц, - розірвано. Під час даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 жовтня 2016 року позивачка уклала шлюб із ОСОБА_4 , та змінила дошлюбне прізвище на « ОСОБА_5 ».

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2017 року, справа № 607/13817/16-ц, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 05 грудня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01 вересня 2023 року сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів становив 34 716,50 грн, у зв`язку з чим було подано позов до суду про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, та відкрито по даній справі провадження.

ОСОБА_1 покликається на те, що у 2017 році нею вже подався позов до суду про позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки, однак, позовну заяву було залишено без розгляду у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 сказав, що змінить своє відношення відносно доньки, почне приділяти увагу та виконувати свої батьківські обов`язки, проте, будь-яких змін не відбулось, з 2017 року тільки виникала заборгованість по аліментах.

Крім того, всі питання щодо виховання та забезпечення життя доньки вирішуються виключно матір`ю, без участі та підтримки батька. Дане підтверджується тим, що ОСОБА_3 навчалась у Тернопільській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 29 з поглибленим вивченням іноземних мов у період з 01 вересня 2018 року по 02 січня 2023 року. За час навчання відповідач жодного разу не приймав участі в освітньому процесі доньки, що свідчить про не реалізацію батьківських прав та обов`язків. Також позивачка посилається на те, що дитина немає укладеної декларації з лікарем-педіатром.

Все це свідчить лише про те, що ОСОБА_2 ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, фізичним і духовним розвитком дочки, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток ОСОБА_3 , як складову виховання, не спілкується із нею в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі як батька, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти.

Таким чином, покладених законом на батьків обов`язків, ОСОБА_2 не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Всі питання щодо виховання вирішуються виключно матір`ю, спільна дочка сторін перебуває на повному утриманні позивачки, без участі та підтримки з боку відповідача, що свідчить про ухилення батька від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що також підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2024 року матеріали цивільної справи № 607/24143/23 надіслано Управлінню сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради.

Рекомендовано Управлінню сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради надати письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23 квітня 2024 року на адресу суду від Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради надіслано рішення «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав» № 678 від 17 квітня 2024 року.

ОСОБА_2 не скористався своїм правом на відзив, що передбачено ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Третя особа: служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради не скористалися своїм правом на подачу пояснень, згідно ст. 181 ЦПК України.

Суд протокольною ухвалою від 09 липня 2024 року закрив підготовче провадження та призначив справу № 607/24143/23 до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокатка Сабатюк Н. П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Пояснила, що батько ОСОБА_3 будь-якої участі у вихованні, розвитку та матеріальному утриманні дочки не бере. Після розлучення взагалі не згадує про доньку. Стороною позивача надано нотаріально посвідчену копію заяви про його згоду на позбавлення його батьківських прав, що буде в найкращих інтересах дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 906, в якому зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою», відзиву не подав. 31 січня 2024 року ОСОБА_2 склав нотаріально посвідчену заяву, у якій просив справу про позбавлення батьківських прав розглядати за його відсутності. Про розгляд даної справи № 607/24143/23 йому відомо, діючи вільно, без будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, бажаючи реального настання правових наслідків, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій та керуючи ними, позовні вимоги по справі № 607/24143/23 щодо позбавлення його батьківських прав визнає в повному обсязі.

Третя особа: представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, в судове засідання не з`явилася, хоча про місце, день та час судового засідання повідомлялася належним чином, проте, подали заяви № 9932-Ю/2024 від 18 квітня 2024 року в якій вказали, що розгляд справи проводити без присутності органу опіки та піклування за наявними матеріалами справи, повністю підтримують висновок органу опіки та піклування, який прийнятий з урахуванням найкращих інтересів дитини.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , адвокатки Сабатюк Н. П., дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

ОСОБА_7 та ОСОБА_2 перебували у шлюбу з 23 липня 2011 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2015 року, справа № 607/1156/15-ц (а.с. 12).

У цьому шлюбі народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 , відповідний актовий запис за № 743, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 05 квітня 2012 року (а.с. 15).

22 жовтня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 був укладений шлюб, про що свідчить Свідоцтво про шлюб, серія НОМЕР_2 , відповідний актовий запис № 1962, прізвище дружини « ОСОБА_5 » (а.с. 14).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2017 року, справа № 607/13817/16-ц, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково; стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 05 грудня 2016 року до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з відповідача ОСОБА_2 551,20 грн судового збору в дохід держави; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 13).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2017 року, справа № 607/4365/17, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду (а.с. 22).

Як вбачається з Розрахунку заборгованості із сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шевчук А. О., станом на 01 вересня 2023 року за ОСОБА_2 числиться заборгованість в сумі 34 716,50 грн (а.с. 19-21).

Згідно з відповіді КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» № 603 від 05 вересня 2023 року, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 05 вересня 2023 року немає укладеної декларації з лікарями-педіатрами КНП «ТМДКЛ». Декларація з лікарем-педіатром ОСОБА_8 була розірвана в березні 2023 року, у зв`язку із тим, що лікар розрахувалась. Мама дитини ОСОБА_1 була попереджена, що 28 квітня 2023 року в журналі зафіксовано видачу на руки матері карти профілактичних щеплень ф 063/о, історія розвитку дитини ф 112/о знаходиться у мами на руках (а.с. 17).

За змістом відповіді Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 29 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради Тернопільської області № 75/07-06 від 06 вересня 2023 року, на адвокатський запит, ОСОБА_3 дійсно навчалася у їхньому навчальному закладі з 01 вересня 2018 року по 02 січня 2023 року. За час навчання, відповідно до ст. 52 Закону України «Про освіту» в освітньому процесі брала участь тільки мати неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_1 . Батько вищеназваної неповнолітньої, ОСОБА_2 жодної участі в освітньому процесі за час навчання у закладі його доньки не брав. Відповідно не реалізовував свої права та обов`язки передбачені ст. 25 Закону України «Про повну загальну середню освіту» (а.с. 18).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2023 року, справа № 607/17210/23, прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та відкрито провадження у справі (а.с. 16).

Як зазначено вище, 31 січня 2024 року ОСОБА_2 склав нотаріально посвідчену заяву, яка зареєстрована в реєстрі за № 223, у якій вказав, що йому відомо про те, що у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться справа №607/24143/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав. Він діючи вільно, без будь-якого примусу як фізичного, так і психічного, бажаючи реального настання правових наслідків, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій та керуючи ними, позовні вимоги по справі № 607/24143/23 щодо позбавлення його батьківських прав визнає в повному обсязі та просив справу розглядати за його відсутності (а.с. 53).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 678 від 17 квітня 2024 року, враховуючи викладене, захищаючи інтереси дитини, керуючись ч. 5 ст. 19, ст. 164 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 60-62).

За встановлених судом обставин до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першоючетвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будьяких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що державиучасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з частинами першоютретьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: поперше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; подруге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не піклується про свою доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відвідує її та не забезпечує належний фізичний та духовний розвиток; нехтує потребами своєї доньки, порушує право дитини на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків; не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3 .

Це лише підтверджує факт не зацікавленості та байдужості до своєї доньки ОСОБА_9 , оскільки саме своїм ставленням батько дитини повинен виявляти інтерес до участі у її фізичному, духовному розвитку, а також брати участь в утриманні та вихованні дитини, проявляти інтерес до спілкування з нею, як і до розгляду справи, де вирішується питання про позбавлення батьківських прав відповідача. А відтак встановлені судом вище обставини та дії ОСОБА_2 свідчать про винну поведінку останнього, свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

Враховуючи вищенаведене та якнайкращі інтереси дитини, те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків з виховання дочки, самоусунувся від участі у її житті, подавши заяву, яка нотаріально посвідчена, про позбавлення його батьківських прав та розгляд справи без його присутності, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі, позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Верховний Суд у постанові №459/3411/18 від 29 вересня 2021 року зазначив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, слід cтягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 7678, 206, 258268, 273, 352355Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В АЛ И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ,РНОКПП: НОМЕР_4 ,адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, адреса місцезнаходження: бульв. Шевченка, буд. 1, м. Тернопіль, 46001.

Повний текст рішення суду складено 16 липня 2024 року.

Головуючий суддя Герчаківська О.Я.