КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/8860/21 Головуючий у І інстанції - Журибеда О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

установив:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУ Міністерства юстиції про визнання батьківства та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Просив суд, визнати факт його батьківства, щодо ОСОБА_3 .

Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначити спосіб його участі, як батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення днів зустрічі з правом прогулянок по місту, відвідування дитячих розважальних закладів, не порушуючи при цьому режиму дня дитини, а саме: щотижня з 10:00 год суботи до 10:00 год неділі за місцем зареєстрованого та фактичного проживання батька; спілкування та зустрічі батька з дитиною за місцем проживання батька протягом всього дня у святкові дні: день народження дитини (20.07.), Новий рік (з 31.12 по 01.01.). Різдво Христове (07.01.), Пасха (Великдень), у кожен непарний рік; у період осінніх, зимових, весняних, літніх канікул - 50% канікулярного періоду; у будь-який інший час, день чи період року за бажанням дитини та за домовленістю з матір`ю дитини.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року зазначений вище позов задоволено частково.

Визнано факт батьківства ОСОБА_2 , щодо ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження НОМЕР_1 , що видане Оболонським районним у м. Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 21 липня 2017 року, актовий запис №1227).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи.

Просила суд, скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року в частині задоволеної позовної вимоги про визнання факту батьківства.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року залишено без змін.

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення про залишення без задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог.

Постановою Верховного суду від 22 травня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 червня 2024 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

25 червня 2024 року, на адресу Київського апеляційного суду від позивача ОСОБА_2 надійшла заява про відмову від позову, в якій він просив припинити судовий розгляд справи №759/8860/21, де він є позивачем, та задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_2 заяву підтримав та просив прийняти його заяву про відмову від позовних вимог у повному обсязі та закрити провадження у даній справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторони, яка з`явилась в судове засідання, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що заява ОСОБА_2 про відмову від позову та закриття провадження у справі підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч. 1 ст. 373 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

За приписами ч. 2 ст. 373 ЦПК України, якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам ст. 206 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Як вже вказувалося вище, 25 червня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про відмову від свого позову до ОСОБА_1 , третя особа: Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУ Міністерства юстиції про визнання батьківства та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Із наданих пояснень ОСОБА_2 в судовому засіданні вбачається, що позивач просить прийняти його відмову від позову і закрити провадження у даній справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Аналіз заяви ОСОБА_2 про відмову від позову свідчить про те, що така заява відповідає вимогам ст. 206 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього позову.

Із заяви ОСОБА_2 також вбачається, що наслідки відмови від позову йому відомі та зрозумілі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття відмови ОСОБА_2 від позову із одночасним визнанням нечинним рішення суду першої інстанції та закриттям провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.268,373,374,383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Прийняти відмову ОСОБА_2 від позову.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року визнати нечинним.

Провадження по справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та встановлення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана