КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 758/5205/24-ц

24 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Якимець О. І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лиманський Владислав Юрійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати виконавчий напис № 6189 виданий 12 червня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначав, що 12 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В. вчинено виконавчий напис № 6189, відповідно до якого пропонується звернути стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 6681375, укладеного між ним та Акціонерним товариством «ПУМБ», оскільки боржником допущено прострочення платежів за період з 05.06.2019 по 05.06.2020 та складає у розмірі 56049,51 доларів США та плату за вчинення виконавчого напису 500,00 грн.

Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема, зазначає, що в порушення вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, приватний нотаріус вчинив оспорюваний виконавчий напис відносно заборгованості, яка не є безспірною. Також позивач звертає увагу, що нотаріусом порушено процедуру вчинення виконавчої дії, адже до виконавчого документу не надано документів, які б підтверджували заборгованість позивача перед кредитором, відсутній документ про надіслання вимоги позивачу про наявність спору. За таких обставин, з огляду на вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності доказів про безспірність заборгованості, оскаржений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до АТ «ПУМБ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лиманський В. Ю., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І. В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено.

Визнано виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В. від 12 червня 2020 року, зареєстрований за № 6189 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з АТ «ПУМБ» судовий збір у розмірі 1816,80 грн в дохід держави.

У клопотанні відповідача про застосування строку позовної давності - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом за відсутності доказів безспірності заборгованості позивача за кредитним договором № 6681375, укладеним між ним та Акціонерним товариством «ПУМБ». Кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а оригінал договору іпотеки не надано взагалі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 02 липня 2024 року АТ «ПУМБ» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства, що підтверджено доказами. У зв`язку із невиконанням позивачем взятих зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яку банк просив стягнути шляхом звернення стягнення на іпотечне майно у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Заборгованість за кредитним договором безспірною, що підтверджено документами доданими до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусом та така заборгованість існує на момент розгляду цієї справ. Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б спростовували безспірність вимог відповідача, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості. Враховуючи, що позивачем не заперечувалася сума заборгованості, то така є безспірною. Судом першої інстанції невірно застосовано норми статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та без врахування правового висновку, що міститься в постанові Верховного Суду від 07 грудня 2023 року в справі № 331/427/22, який стосується безспірності вимог та яку відповідач просив врахувати під час розгляду справи.

Крім того, звертає увагу, що лише з 19.04.2022 року нотаріуси не мають право вчиняти написи на кредитному договорі. Тобто на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису - 12.06.2020 року нотаріус відповідним правом був наділений.

Також заявник не погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 1816,80 грн.

Заявник також не погоджується з висновком суду про відсутність підстав для застосування строку позовної давності.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Шевчук Ю. А. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання з`явився представник позивача ОСОБА_1 адвокат Тесля Степан Миколайович який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» адвокат Сидорова Юлія Вікторівна підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 24 липня 2008 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6681375.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, АТ «ПУМБ» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. із заявою про вчинення виконавчого напису.

12 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В. вчинено виконавчий напис № 6189, за яким пропонується звернути стягнення з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є боржником за кредитним договором № 6681375, укладеного між ним та АТ «ПУМБ». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів за період з 05.06.2019 по 05.06.2020 та складає у розмірі 56049,51 доларів США та плату за вчинення виконавчого напису 500,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. 09.02.2021 відкрито виконавче провадження № 64346455 на підставі виконавчого напису № 6189 виданого 12 червня 2020 року.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Судами встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 12 червня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Враховуючи наведене, встановивши, що кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 06 грудня 2023 року в справі № 299/5183/21, а тому відсутні правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що банком було надано приватному нотаріусу повний перелік документів, необхідних для вчинення виконавчого напису, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до власного тлумачення заявником норм матеріального права.

Що стосується посилань заявника на пропуск позивачем строку позовної давності звернення до суду з відповідним позовом, то колегія суддів з такими не погоджується та вважає, що з огляду на положення пунктів 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не пропустив позовну давність.

Доводи заявника щодо неправильного визначення судом першої інстанції розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави, не заслуговують на увагу, оскільки такий розмір складається з судового збору за подачу позовної заяви (1211,20 грн) та заяви про забезпечення позову (606,60 грн) 1816,80 = 1211,20+605,60.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають наявним у матеріалах справах доказам.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 травня 2024 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена

в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2024 року

Головуючий: Судді: