Провадження № 2-н/359/1491/2024
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2024 року м.Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюта О.Ю., розглянувши заяву комунального підприємства «Керуюча компанія «Мій дім-Бориспіль» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , -

встановив:

У листопаді 2024 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вказана заява про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Керуюча компанія «Мій дім Бориспіль» у розмірі 35 098 грн. 92 коп. та 302 грн.80 коп. судового збору.

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, здійснено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_1 .

Згідно інформації відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області, яка надійшла на адресу суду 19.11.2024, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіривши заяву про видачу судового наказу та дослідивши додані до неї матеріали, приходжу до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Так, відповідно до ст. 163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п.9, п.11 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику застосування судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження обґрунтованості суми стягнення представник заявника приєднав до заяви про видачу судового наказу розрахунок щомісячних нарахувань і оплати послуг за період з 01.10.2021 року по 01.09.2024 року.

Як встановлено, вказаний розрахунок містить відомості помісячно із графами, зокрема: сальдо на початок, нараховано, до оплати, оплачено, сальдо на кінець. Першим місяцем, зазначеним у даному розрахунку є жовтень 2021 року, у графі «сальдо на початок» зазначена заборгованість у розмірі 17 686 грн.

Отже, станом на 01.10.2021року за вказаним рахунком уже існувала заборгованість у розмірі 17 686 грн., яку включено до загальної заборгованості, що КП «Керуюча компанія «Мій дім-Бориспіль» просить стягнути. Проте доказів, за який період утворена вказана заборгованість, суду не надано.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином є підстави вважати, що КП «Керуюча компанія «Мій дім-Бориспіль» заявлено до стягнення суму боргу, що виникла за межами трирічного строку позовної давності, оскільки заявником не надано суду доказів щодо початкової дати виникнення заборгованості.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що розмір заборгованості виходить за межі трирічного строку позовної давності, вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 161, 165, 166 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою комунального підприємства «Керуюча компанія «Мій дім-Бориспіль» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Ю. Семенюта