Справа № 274/357/24 Провадження № 2/0274/524/24
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

09.07.24 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши у порядку загального позовного провадженні цивільну справу за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2 ,
за участю Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області,
пропозбавлення батьківських прав, стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом, у якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів у розмірі 45 844,92 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 не виконує батьківських обов`язків щодо сина з моменту народження останнього, станом на 24.10.2023 р. заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання сина становить 159 668,21 грн.

ОСОБА_2 своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками дитини - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.05.2018 р. (а. с. 8).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.02.2020 р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, рішення набрало законної сили 13.03.2020 р. (а. с. 9).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.11.2018 р., яке набрало законної сили 27.12.2018 р., постановлено, зокрема, стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 1/4 частці його заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 10).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_5 (зокрема, а. с. 6, 11).

З довідки від 24.10.2023 р. № 23.4-30/2023/2996, виданої Любарським відділом державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області, випливає, що станом на 24.10.2023 р. на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження АСВП НОМЕР_4 з виконання виконавчого листа № 274/4020/18 від 07.12.2018 р., виданого Бердичівським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.08.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття, заборгованість зі сплати аліментів на 24.10.2023 р. становить 159 668,21 грн. (а. с. 11).

З розрахунку від 24.10.2023 о. заборгованості зі сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Любарського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Гулінською І.І. вбачається, що за період з серпня 2018 р. по жовтень 2023 р. ОСОБА_2 аліменти не сплачував та виконавцем аліменти не стягувались (а. с. 12 - 14).

У довідці від 29.09.2023 р. № 982, виданій Комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Бердичівської міської ради, вказано, що дитина - ОСОБА_3 , з`являється на профілактичні огляди, з приводу захворювань і профілактичні щеплення з мамою або бабусею (а. с. 19).

Як випливає з довідки від 08.11.2023 р. № 91/01-07, виданої Закладом дошкільної освіти (ясла-садочок) комбінованого типу № 28 "Казка" Бердичівської міської ради Житомирської області, дитина - ОСОБА_3 , виховується у вказаному закладі з 25.08.2021 р. по даний час, вихованням займається мама, про участь батака у вихованні сина ОСОБА_7 інформації немає, оскільки він у закладі не з`являється і вихованням дитини у педагогів не цікавився (а. с. 20).

З письмових пояснень від 25.04.2024 р. ОСОБА_8 вбачається, вона є хрещеною матір`ю ОСОБА_7 та підтверджує факт ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини ОСОБА_2 , який з 2018 р. не приймає участі у житті дитини. Коли ОСОБА_7 був ОСОБА_9 і ОСОБА_8 приходила до нього в гості, він часто запитував, де його тато, коли він прийде, хто його тато, а з часом перестав згадувати про тата. ОСОБА_7 ніколи не казав, що до нього приїжджав його тато, телефонував йому або щось дарував. ОСОБА_8 була присутня на всіх днях народження ОСОБА_7 і його батько ОСОБА_10 жодного разу не приїжджав, не вітав, не телефонував сину. Родичі ОСОБА_10 також не з`являлися у житті дитини і не шукали зустрічі з ним (а. с. 49).

З письмових пояснень від 24.04.2024 р. ОСОБА_11 випливає, що ОСОБА_2 жодного разу не з`являвся у житлі дитини - ОСОБА_3 , не надає жодної фінансової допомоги, не цікавиться життям дитини (а. с. 53).

Як вбачається з письмових пояснень від 24.04.2024 р. ОСОБА_12 , ОСОБА_2 протягом шести років не підтримував зв`язок зі своїм сином ОСОБА_7 , ОСОБА_1 самостійно забезпечує та виховує сина ОСОБА_7 , дитина на даний час відчуває батьківське піклування від ОСОБА_13 , який турбується про його щасливе дитинство (а. с. 55).

У висновку Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженому рішенням Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 16.04.2024 р. № 120, вказано, що, зокрема, у 2021 р. ОСОБА_14 почала спільно проживати з ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вони зареєстрували шлюб. З метою підготовки питання щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_7 на розгляд комісії з питань захисту прав дитини працівниками міської служби у справах дітей проведено бесіду з ОСОБА_1 , малолітнім ОСОБА_16 , обстежено умови проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 . Під час бесіди з ОСОБА_1 з`ясовано, що ОСОБА_2 усунувся від виконання батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_7 з моменту припинення їх спільного проживання, тобто з 2018 р. Він жодного разу не цікавився життям та здоров`ям дитини, аліменти не сплачує. Мати дитини не бачила його з того часу жодного разу. Родичі зі сторони батька не бачили дитину з 2018 р. та не вживали заходів для цього. Вихованням сина займається ОСОБА_17 , дитина вважає його своїм батьком, не знає, що в нього є інший батько. Малолітній ОСОБА_18 повідомив, що його тата звати ОСОБА_19 , він з ним грається, любить його. Враховуючи те, що батько дитини ОСОБА_2 проживає в с. Великі Коровинці Житомирського району Житомирської області, міською службою у справах дітей направлено запит до служби у справах дітей Чуднівської міської ради для з`ясування його думки щодо позбавлення батьківських прав, обстеження умов проживання. Відповідно до відповіді служби у справах дітей Чуднівської міської ради від 13.03.2024 р. № 45 ОСОБА_2 повідомив, що проживав з ОСОБА_1 один місяць, потім розійшлися, його та його рідню не допускають до контактів з сином. Зустрічі та телефонні дзвінки відсутні. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 25.03.2024 р. заслухано ОСОБА_1 , яка наполягала на позбавленні батьківських прав ОСОБА_2 , мотивуючи тим, що він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків з 2018 р., не вживав ніяких заходів, щоб побачити сина ні він, ні його родичі, не телефонував, не навідував, не звертався до органу опіки та піклування, не допомагав матеріально, син вважає своїм батьком вітчима, між ними гарні стосунки.

У вказаному висновку Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 (а. с. 44 - 46).

Суд, оцінивши наведене вище, приходить до висновку, що ОСОБА_2 тривалий час (фактично від народження сина) ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина, а саме - не займається його вихованням та навчанням, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку його природних здібностей, не готує до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини першої статі 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Частинами першою - третьою статті 150 Сімейного кодексу України встановлено що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частинами першою та другою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Враховуючи викладені вище обставини та зазначені норми законодавства України, Суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо сина ОСОБА_3 .

При цьому Суд вважає за необхідне роз`яснити, що батьківські права ОСОБА_2 можуть бути поновлені у порядку та за наявності підстав, наведених у статті 169 Сімейного кодексу України (мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина).

Як зазначалось вище, заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 станом на 24.10.2023 р. становить 159 668,21 грн., вона утворилася за період з серпня 2018 р. по жовтень 2023 р.

Згідно з частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Частиною першою пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15..05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

ОСОБА_2 не подав доказів, які б вказували, що заборгованість з аліментів виникла в нього за відсутності його вини (з незалежних від нього причин).

Враховуючи викладене, Суд вважає, що ОСОБА_1 має право на стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З розрахунку, здійсненого ОСОБА_1 , який міститься у позовній заяві, вбачається, що розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2018 р. по жовтень 2023 р. включно становить 45 844,92 грн. (а. с. 2, зворотній бік, - 3, 15 - 18)., проте цей розрахунок є неправильним, так містить невірну кількість днів прострочення сплати аліментів, наприклад по аліментах за серпень 2018 р. зазначено, що кількість днів прострочення становить 31 день, тоді як фактично з серпня 2018 р. по дату складення позовної заяви (12.01.2024 р.) пройшло значно більше, ніж 31 день, і так далі по іншим періодам).

Суд не здійснює власного розрахунку розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2018 р. по жовтень 2023 р. включно, оскільки є очевидним, цей розмір перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментах за цей самий період - 159 668,21 грн., а стягнуто може бути не більше 100 відсотків цієї заборгованості.

Між тим, Суд в силу частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України не має права вийти за межі позовних вимог та стягнути 100 відсотків заборгованості - 159 668,21 грн., а тому розглядає позовну вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів виключно у межах позовної вимоги, тобто 45 844,92 грн.

Таким чином ОСОБА_2 має сплатити ОСОБА_1 частину неустойки (пені) від суми несплачених аліментів у розмірі 45 844,92 грн.

Частиною другою статті 196 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

ОСОБА_2 не подав доказів, які б дозволяли Суду встановити його матеріальний і сімейний стан, та врахувати ці обставини при розгляді справи.

Приймаючи до уваги наведене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає задоволенню.

На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 1 211,20 грн., а на користь державного бюджету - судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 - 265, 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х А В Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) задовольнити.

2. Позбавити ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо дитини - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2018 р. по жовтень 2023 р. включно у розмірі 45 844,92 грн.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 1 211,20 грн.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 795,23 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут