Справа № 237/2612/24
Провадження № 2/237/701/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.24 року

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ліпчанського С.М.,

при секретарі Бахтіяровій Н.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на підставі рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 22.03.2018 року на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 22.03.2018 року було задоволено позов ОСОБА_4 про стягнення аліментів у розмірі частини від всіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стверджує, що з моменту присудження аліментів у нього змінився сімейний стан. Від шлюбу з ОСОБА_5 народилась донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повністю перебуває на утриманні позивача ОСОБА_3 , як і дружина ОСОБА_5 , яка перебуває у декретній відпустці по досягненню дитиною трьох років.

Таким чином, позивач не в змозі сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вказаному розмірі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача, ОСОБА_2 , в судовому засіданні просила залишити без задоволення позов ОСОБА_3 . Надала до суду відзив на позовну заяву в якому викладено наступне.

В якості доказів про зміну майнового стану позивача ОСОБА_3 надано довідку ОК-5, яка по суті є індивідуальними відомостями про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб і доводить лише те, що позивач з травня 2022 року не сплачує страхові внески або отримує дохід з якого не сплачуються податки та інші обов`язкові платежі. До позову надані копії свідоцтва про народження другої дитини та свідоцтва про шлюб, де зазначено, що 08.02.2023 року позивачем укладено шлюб, а 10.08.2023 р. в нього народилася друга дитина. При цьому якщо посилатися на довідку ОК-5, то майновий стан у позивача погіршився значно раніше з травня 2022 року. За період часу, що передує позовній заяві відомості про статки позивача у справі відсутні. Вважає, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами яким чином в нього погіршився майновий стан.

Вказує на те, що позивач мав постійну заборгованість за аліментами до моменту коли він, ймовірно, прийняв рішення про подання позову щодо їх зменшення та сплатив заборгованість. Відповідачка також наголошує на тому, що після розлучення Позивач взагалі не цікавився потребами дитини, з ним не спілкувався, участі у розвитку та вихованні не мав. Крім того, коли Відповідачка раніше зверталася до Позивача з проханням, наприклад, надати дозвіл на виїзд за кордон для можливості дитині поїхати на відпочинок, всіляко цьому перешкоджав, внаслідок чого вони неодноразово змушені були відкладати та переносити поїздку, несли додаткові витрати. Крім того, спільна дитина Позивача і Відповідачки наразі потребує додаткових витрат на лікування з метою покращення зору, родина Відповідачки наразі є внутрішньо переміщеними особами, отже зменшення аліментів до 1/6 доходу (заробітку) фактично зашкодить інтересам дитини, призведе до погіршення майнового стану дитини, позбавить Відповідачку можливості в подальшому сплачувати лікування, позашкільні заняття дитини, враховуючи, що через воєнні дії Відповідачка змушена була виїхати і наразі проживає в орендованому приміщенні.

З огляду на вищевказане з відзиву на позовну заяву, відповідачка вважає, що позов про зменшення розміру аліментів задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку у відмові позовних вимог виходячи з такого.

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Андріївської сільської ради Великоновоселківського району Донецької області, вбачається, що позивач має сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Від шлюбу з ОСОБА_5 позивач має доньку, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 , та копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 .

Як вбачається з доданих до матеріалів справи, а саме копії довідки ОК-5, позивач офіційно не працевлаштований, доходу не має. Стверджує, що на його утриманні мати, дружина та друга малолітня дитина, але походження коштів для їх утримання суду не надано.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є доведена в суді як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 за №2037-VІІІ, з липня 2017 внесені зміни до вимог ч.2 ст.182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік», визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, з 01 січня 2024року - 3196 грн.

Заявляючи вимоги зменшити розмір аліментів, сторона позивача посилається на вимоги ст.192 СК, яка наголошує на тому, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Однак, з доданих до справи та досліджених в ході судового засідання доказів вбачається, що матеріальне становище у позивача погіршився значно раніше чим подана позовна заява, та раніше чим народилась друга дитина з травня 2022 року. За період часу, що передує позовній заяві відомості про статки позивача у справі відсутні.

Всі обставини, які б могли слугувати підставою для зменшення розміру аліментів, наведені позивачем та його представником, зокрема довідки ОК-5, обов`язок матеріально допомагати своїй непрацездатній матері, дружині у декретній відпустці та другій малолітній дитині, на думку суду не є підставами для задоволення позову.

З довідок, наданих відповідачкою, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшов курс апаратного лікування, користується окулярами постійно, що потребує додаткових витрат.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 08.07.2024 за період з 01.01.2022 по 01.07.2024 у позивача наявна заборгованість в сумі 6375,7 грн., що свідчить про ухилення від сплати аліментів та ухилення від забезпечення своїй дитині гідного рівня життя,необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку.

Однак, суд оцінюючи наявні обставини справи, зокрема те, що неповнолітній син ОСОБА_3 , проживає з матір`ю, в свою чергу позивач, окрім аліментів, додаткових витрат на неповнолітнього сина добровільно не несе, будь яких подарунків, речей не купує, суд вважає існуючий розмір аліментів не завищеним, таким, що не перевищує 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та відповідає ст.182 СК України. В той час як зміна розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 в сторону зменшення необґрунтовано та безпідставно погіршить матеріальне становище дитини та унеможливить забезпечення належного рівня життя, необхідного для розвитку дитини.

З огляду на викладене слід дійти висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 17.10.24 року