Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/3478/24
Провадження №2/552/2288/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

11.10.2024 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

секретар судового засідання Хрипунова Т.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3 , до Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста про визнання права користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду з позовом до відповідача Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням.

В позовній заяві посилалась на те, що позивач ОСОБА_1 на підставі ордеру від 02.02.2008 року №8 проживала та була зареєстрована у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 без зазначення номера кімнати.

Після народження у 2019 році доньки ОСОБА_3 , вона також проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

В 2011 році на підставі ордеру №2 від 11.01.2011 року їй була виділена ізольована житлова кімната № НОМЕР_1 площею 17,3 кв.м.

Починаючи з січня 2011 року, позивач з дочкою постійно проживає в даній кімнаті.

Але Департаментом з питань реєстрації відмовлено у реєстрації місця проживання позивача та її малолітньої дитини.

Тому метою реалізації права на приватизацію займаного ними жилого приміщення кімнати № НОМЕР_1 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 позивач просила суд визнати за ОСОБА_1 право користування на законних підставах кімнатою АДРЕСА_2 , жила площа 17,3 кв.м., загальна 17,3 кв.м. з 11 січня 2011 року. Також просила визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право користування на законних підставах кімнатою АДРЕСА_2 , жила площа 17,3 кв.м., загальна 17,3 кв.м. з 03 серпня 2019 року.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 30 травня 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 липня 2024 року до участі у справі в якості співвідповідача за клопотанням позивача залучено Управління майном комунальної власності міста.

Відповідач Департамент з питань реєстрації надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив.

У відзиві зазначив, що 01 квітня 2024 року до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб позивач звернулась з заявою про реєстрацію її місця проживання та місця проживання малолітньої ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 . До заяви нею було надано лише ордер №2 від 11.01.2011 року на заняття житлової площі у вказаному гуртожитку. Інших необхідних документів, які підтверджували б право на проживання в житлі, позивачем надано не було.

Тому Управлінням з питань реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб було прийнято рішення про відмову у реєстрації місця проживання позивача та її малолітньої дитини за адресою: АДРЕСА_3 .

Оскільки Департамент з питань реєстрації не є тим органом, який уповноважений на визнання права користування житловим приміщенням, вимоги позивача до Департаменту з питань реєстрації, як відповідача, є безпідставними та необґрунтованими.

Тому в задоволенні позову до Департаменту з питань реєстрації просив відмовити (а.с.39-41).

Відповідач Управління майном комунальної власності міста відзиву на позов не надав.

Третя особа КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» надала письмові пояснення щодо позову, у яких позовні вимоги підтримала (а.с. 59).

У поясненнях зазначила, що позивач у кімнаті АДРЕСА_2 проживає на законних підставах. Вселилася до кімнати на підставі ордеру №2 від 11.01.2011 року.

Рішенням Полтавської міської ради від 18.06.2021 року гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 прийнято до комунальної власності територіальної громади міста Полтави.

Тому з метою приватизації займаного нею житла позивачу необхідно надати необхідний пакет документів, в тому числі докази проживання у кімнаті № НОМЕР_1 гуртожитку в певний період часу. Але вона позбавлена такої можливості, оскільки з 2011 року і по теперішній час у кімнаті № НОМЕР_1 вона проживає без реєстрації.

На підставі викладеного просила позов задовольнити .

Третя особа ОСББ «Пушкіна, 108, 110» також надала письмові пояснення щодо позову, у яких просила позов задовольнити (а.с. 62).

Інші клопотання, заяви по суті справи та пояснення сторони та треті особи суду не подавали.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. При цьому посилалась на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник третьої особи КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» Болтік С.М. позов також підтримав та просив задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справ, в судове засідання своїх представників не направили.

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.

Суд, заслухавши позивача та представника третьої особи, дослідивши докази у справі, приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вселилася до гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ордеру на зайняття жилої площі в гуртожитку КП «ПБПФ» від 02 лютого 2008 року №8 (а.с. 10).

Місце проживання ОСОБА_1 за адресою гуртожитку: АДРЕСА_1 зареєстровано з 19 лютого 2008 року, що підтверджується даними витягу з реєстру територіальної громади від 07.03.2024 (а.с. 13).

11 січня 2011 року ОСОБА_1 видано ордер №2 на заняття житлової площі в гуртожитку КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика», згідно якого її поселено у кімнату №27 вказаного гуртожитку (а.с. 11).

Також 11 січня 2011 року КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» та ОСОБА_4 укладено договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, згідно якого наймодавець КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» надає наймачу ОСОБА_5 і членам її сім`ї кімнату АДРЕСА_2 у користування (а.с. 12).

У зв`язку з укладенням 28 січня 2017 року шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с.9).

На час розгляду справи прізвище, ім`я та по батькові позивача ОСОБА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України на її ім`я (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 8).

Дитина з народження проживає з матір`ю, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

За адресою гуртожитку дитина зареєстрована з 15 серпня 2019 року, що підтверджується даними витягу з реєстру територіальної громади від 07.03.2024 (а.с. 14).

Проте, місце проживання і ОСОБА_1 , і ОСОБА_3 зареєстровано без зазначення номера кімнати, яка їм була виділена для проживання, і в якій вони постійно проживають.

Як підтверджується довідкою, виданою 01 квітня 2024 року ОСББ «Пушкіна, 108, 110», за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано всього дві особи: ОСОБА_1 , наймач, з 19.02.2008, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька наймача, з 15.05.2019. Особовий рахунок відкрито на ОСОБА_1 (а.с. 15).

01 квітня 2024 року позивач звернулася до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту з питань реєстрації Виконавчого комітету Полтавської міської ради з заявами про реєстрацію її місця проживання та реєстрацію місця проживання малолітньої ОСОБА_3 .

Але за результатами розгляду її заяв вказаним Управлінням прийнято рішення про відмову у реєстрації місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із зареєстрованого місця проживання (перебування), оскільки разом з документами позивачем було надано ордер №2 від 11 січня 2011 року на зайняття житлової площі в гуртожитку, виданий на ім`я ОСОБА_7 . А згідно Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Радою міністрів УРСР від 03.06.1986 року №208 (втрата чинності 19.08.2015 року) ордер на жилу площу в гуртожитку дійсний протягом 30 днів (а.с. 20, 21).

Рішенням Полтавської міської ради від 08 грудня 2023 року вулицю Пушкіна в м. Полтаві перейменовано на АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частиною 1 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтею 310 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Дослідженими по справі доказами встановлено, що позивач ОСОБА_1 та її малолітня дочка ОСОБА_3 правомірно, тобто на правових підставах проживають за адресою: АДРЕСА_3 .

Але оскільки в реєстрації їх місця проживання за вказаною адресою із зазначенням номера займаної ними кімнати їм було відмовлено, іншим чином підтвердити право користування даним житлом на правових підставах позивач можливості не має.

Доказів на спростування тієї обставини, що позивач з дитиною на правових підставах користуються наведеним житлом, відповідачами суду не надано.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

Відповідно до ст.4 вказаного Закону громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.

Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Як передбачено п.15 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» проживання у гуртожитку протягом тривалого часу - проживання у гуртожитку постійно сукупно п`ять і більше років. Вимога щодо проживання у гуртожитку протягом тривалого часу не поширюється на членів сім`ї громадянина, якому видано ордер на жилу площу в гуртожитку та який є основним наймачем жилого приміщення в гуртожитку, а також на мешканців гуртожитків, які на правових підставах були вселені у гуртожиток, фактично проживали в гуртожитку сукупно не менше одного року та стали учасниками антитерористичної операції у складі Збройних Сил України, Національної гвардії України, органів внутрішніх справ України та інших військових формувань, створених відповідно до закону, та добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Рішенням четвертої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 18 червня 2021 «Про прийняття у комунальну власність Полтавської міської територіальної громади гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та по вул. Пушкіна, 110 у місті Полтаві» було вирішено прийняти в порядку, визначеному діючим законодавством України, у комунальну власність Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради гуртожитки по АДРЕСА_4 (а.с. 17).

Рішенням двадцять першої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 23 грудня 2023 року «Про надання дозволу на приватизацію жилих та допоміжних приміщень у гуртожитках за адресами: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 » було вирішено залишити цілісні майнові комплекси за вказаними адресами у статусі «гуртожиток», дозволити приватизацію їх жилих та допоміжних приміщень (а.с.19).

Іншим шляхом позивач не може підтвердити своє право та право її малолітньої дитини на користування кімнатою 27 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , тому їх право підлягає захистові, у зв`язку з чим за ними необхідно визнати право користування вказаною кімнатою.

Але оскільки право не може бути визнано за особою заднім числом, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права користування зазначеною кімнатою з 11 січня 2011 року, а за ОСОБА_3 з 03 серпня 2019 року.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки позивач з позовними вимогами про встановлення факту їх проживання в вказаній кімнаті на правових підставах не зверталась, такі вимоги судом не розглядалися.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що Департамент з питань реєстрації є неналежним відповідачем у справі.

Визнання права користування житловим приміщенням на правових підставах позивачу необхідно з метою його приватизації.

У зв`язку з цим належним відповідачем у справі є Управління майном комунальної власності міста, до повноважень якого віднесено вирішення питань приватизації.

Тому, розглядаючи справу в межах позовних вимог та на підставі наданих учасниками справи доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в частині визнання за позивачем та малолітньою ОСОБА_3 права користування кімнатою за вказаною адресою.

Решта позовних вимог, в тому числі позовні вимоги до Департаменту з питань реєстрації, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного позов необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3 , до Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста про визнання права користування жилим приміщенням задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право користування на законних підставах кімнатою АДРЕСА_2 , жила площа 17,3 кв. м., загальна площа 17,3 кв.м.

В задоволенні позовних вимог до Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , проживаюча: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

відповідач Департамент з питань реєстрації Полтавської міської ради, місцезнаходження: м. Полтава, вул. Соборності, 36, ,

відповідач - Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради, місцезнаходження: м.Полтава, вул.Соборності, 36, ,

третя особа КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика», місцезнаходження: м. Полтава, вул. Юліана Матвійчука, 110, ,

третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пушкіна, 108, 110», місцезнаходження: м. Полтава, вул. Юліана Матвійчука, 110, .

Повний текст рішення виготовлено 18 жовтня 2024 року.

Головуючий О.А.Самсонова