24.09.2024 Єдиний унікальний номер 205/4835/24
Номер провадження: 2/205/2641/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона, ОСОБА_1 , згідно розписки від 11.12.2022 року передала ОСОБА_2 (далі Відповідач) суму грошових коштів у розмірі 25 000 доларів США 00 центів, в якості передоплати за виготовлення «Друкованої лінії по гіпсокартону» (Договір поставки № 2022-05.12 від 05.12.2022 року»). Жодних інших договорів між позивачем та відповідачем не існувало, не укладалося та жодних грошових зобов`язань у позивача перед відповідачем не має.

Далі позивач зазначає, що вона не отримала від відповідача «Друковану лінію по гіпсокартону». У зв`язку з чим, відповідач безпідставно заволодів майном позивача, яким є грошові кошти у розмірі 25 000 доларів США 00 центів, а тому позивач вважає, що набула право відповідно до ст. ст. 1212, 1213, 1214 ЦК України на повернення грошових коштів.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду та просити суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти у сумі 958817 грн. 50 коп., що становить еквівалент 25 000 доларів США 00 центів, згідно з офіційним курсом НБУ на день подання позову, згідно розписки від 11.12.2022 року.

Відповідачем у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в повному обсязі.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на те, що він, ОСОБА_2 , з 01.02.2013 року працює на ТОВ «Принт Маркет» на посаді інженера з комплектації устаткування. 05.12.2022 року був укладений Договір поставки № 2022-0512 між ОСОБА_1 та ТОВ «Принт Маркет» в особі директора Грибенюк М.В., предметом договору є виготовлення обладнання, а саме: «Друкованої лінії по гіпсокартону». Таким чином, у зв`язку з укладанням між позивачем та ТОВ «Принт Маркет» 05.12.2022 року Договору поставки № 2022-0512, він спілкувався з позивачем саме як представник вказаного господарського товариства, щодо виконання такого договору в частині розрахунків. За домовленістю сторін 11.12.2022 року позивач здійснила частковий розрахунок за вищевказаним договором і відповідачем була надана відповідна розписка в підтвердження розрахунку за договором. Відповідні повноваження відповідачу були надані директором ТОВ «Принт Маркет», що підтверджується довіреністю від 23.11.2022 року. Таким чином є очевидним, що позовні вимоги щодо повернення безпідставно отриманих коштів є безпідставними та спростовуються наявними в справі доказами. У зв`язку з чим, відповідач просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач у своїй позовній заяві просить суд слухати справу за її відсутності та задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача просила відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Суд із вказаного приводу зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

Суд, враховуючи ту обставину, що позивач та представник відповідача надали свої пояснення по суті спору, і всім учасникам справи були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає за необхідне завершити розгляд справи по суті та ухвалити відповідне рішення.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 з 01.02.2013 року і по день виникнення спірних правовідносин працює ТОВ «Принт Маркет» на посаді інженеру з комплектування устаткування.

Матеріали справи містять довіреність ТОВ «Принт Маркет» від 23.11.2022 року (строком дії до 23.11.2023 року) якою вказане господарське товариство уповноважує відповідача ОСОБА_2 , у тому числі, представляти інтереси товариства під час укладання контрактів, для чого надається йому право отримувати платежі на користь такого товариства.

Судом також встановлено, що 05.12.2022 року між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Принт Маркет» було укладено договір поставки № 2022-05.12 предметом якого є виготовлення обладнання, а саме: «Друкованої лінії по гіпсокартону».

Судом також встановлено, що 11.12.2022 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 25 000 доларів США 00 центів. Підстава передачі грошових коштів: передоплата за виготовлення «Друкованої лінії по гіпсокартону» (Договір поставки № 2022-0512 від 05.12.2022 року»).

Оскільки позивач наголошує на тому, що відповідач отримав вказані грошові кошти без належної на це правової підстави, а у свою чергу відповідач заперечує такі доводи, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Системний аналіз положень ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч.1 ст. 177, ч.1 ст. 202, ч. 1 та 2 ст. 205, ч. 1 ст.207, ч. 1 ст.1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст.11 ЦК України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією iз сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншій стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених ст. 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

В даному випадку судом встановлено, що правовідносини які виникли між сторонами є похідними від укладання 05.12.2022 року між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Принт Маркет» договору поставки предметом якого є виготовлення обладнання, а саме: «Друкованої лінії по гіпсокартону». Вказана обставина позивачем не спростована.

Суд вказує, що розписка на яку посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, містить пряме відсилання на те, що передача грошових коштів позивачем здійснюється саме за виготовлення Друкованої лінії по гіпсокартону на підставі договору поставки № 2022-05.12 від 05.12.2022 року.

Доказів того, що вказаний договір визнано у передбаченому законом порядку недійсним матеріали справи не містять.

Таким чином суд вказує, що отримані відповідачем кошти не є безпідставно отриманими в розумінні ст. 1212 ЦК України, оскільки їх передача відбувалась позивачем на виконання договірних відносин.

Вказані обставини під час розгляду даної цивільної справи позивачем не спростовано.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Разом з цим, вказаною статтею визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тобто, позивач самостійно визначає підстави та предмет позову, зазначаючи необхідність захисту свого порушеного права.

З огляду на наведене суд не має правових підстав для задоволення позову з підстав визначених позивачем, адже, з наданих суду письмових доказів вбачається, що в даному випадку передача вказаних грошових коштів відбулась на виконання зобов`язальних (договірних правовідносин), а тому суд вважає, що саме між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Принт Маркет» виник спір з приводу виконання умов такого договору поставку.

Тобто в даному випадку спірні правовідносини вказаних учасників правовідносин, які є суб`єктами господарювання, регулюються нормами зобов`язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не ст. 1212 ЦК України, на яку посилався позивач, як на підставу позовних вимог, та стосуються виконання умов саме господарського договору.

У зв`язку з наведеним, суд вимушений відмовити в позові у його повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 11,12, 83, 202,205,207,1212,1213 ЦК України, ст. ст. 141, 142, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів відмовити в повному обсязі.

2. Судові витрати у вигляді судового збору покласти на позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан