Номер провадження: 22-ц/813/6413/24
Справа № 947/9627/24
Головуючий у першій інстанції Вороненко Д. В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 ,

на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 24 червня 2024 року,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, в обґрунтування якого зазначило, що 06.04.2023 року між ТОВ Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитів та ОСОБА_1 укладено договір позики № 78214623.

14.06.2021 року між ТОВ Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитів та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитів передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитів права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників №10 від 21.09.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 34000,00 грн.

Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 34000 грн, з яких: 8500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 25500 грн сума заборгованості за відсотками; судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Кодимський районний суд Одеської області рішенням від 24 червня 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором позики № 78214623 в розмірі 34000 грн, з яких: 8500 грн -сума заборгованості за основною сумою боргу, 25500 грн - сума заборгованості за відсотками, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3028 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики № 78214623 від 06.04.2023 року, укладеним з ТОВ Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитів, та врахував не надання відповідачем доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Кодимського районного суду Одеської області від 24 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, щосуд дійшов хибних висновків щодо наявності правовідносин між позивачем та відповідачем, а також існування права вимоги позивача до відповідача. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надає із позовом жодних доказів ідентифікації відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» при вході в особистий кабінет, отримання одноразового ідентифікатора та його використання для підписання оспорюваного кредитного правочину. Звертає увагу суду, що за твердженням позивача, кредитний правочин є електронним договором, що був укладений (підписаний) відповідно до вимог статей 10-12 Закону України «Про електронну комерцію». Наголошує, що позивачем були надані суду лише паперові копії електронних документів (електронних доказів) в розумінні ст.100 ЦПК України, достовірність яких неможливо встановити без дослідження оригіналів електронних доказів. Під час розгляду справи суд невірно встановив факт підписання правочину його сторонами як позичальником, так і кредитодавцем. В сукупності це доводить, що судом зроблені неправильні висновки щодо укладення (вчинення) кредитного договору, оскільки вони ґрунтуються лише на твердженнях позивача, які не доведені документально.

Зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не підтверджено належними доказами надання грошових коштів позичальнику, заперечує сам факт отримання коштів в кредит.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.06.2024 року позивачу роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало 22.07.2024 року та відповідно 16.07.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Копію ухвали про відкриття провадження скаржник ОСОБА_1 отримав 22.07.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Копію ухвали про відкриття провадження представник скаржника адвокат Кірюшин А.А. отримав 22.07.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Позивач звернувся до апеляційного суду з відзивом на апеляційну скаргу в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін зазначивши, що договір позики укладено ОСОБА_1 в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договору. Звертає увагу, що без здійснення вказаних дій відповідачем зазначений договір не був би укладений між сторонами. Щодо доказів, які підтверджують надання коштів та первинних бухгалтерських документів зазначає, що інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця, у зв`язку з чим, позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, оскільки такі документи є банківською таємницею. Стосовно підтвердження дійсності переходу права вимоги, то позивач зазначає, що зазначене підтверджується копією договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, копією витягу з реєстру боржників до нього, копією платіжної інструкції № 20240 від 26.09.2023 року.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 34000 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 х 30 = 90840 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за Договором позики № 78214623 від 06.04.2023 року, укладеним з ТОВ Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитів, та врахував не надання відповідачем доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.04.2021 року між ТОВ Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитів та ОСОБА_1 укладено договір позики № 78214623у формі електронного документу.

Пунктом 1 договору позики передбачено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «позику»), на погоджений умовах договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Відповідно до пунктів 2.1.-2.3 договору позики сума позики складає 8500 грн, строк позики 30 днів, процентна ставка (базова) день 2,5%. Дата надання позики 06.04.2023 року, дата повернення позики 06.05.2023 року.

В пункті 5 договору позики зазначено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що: позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та нормативно правовими актами Національного банку України.

Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі.

Договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, що згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на договір. Після підписання такими електронними підписами договору його умови вважаються прийнятими, а договір є укладеним.

З боку позичальника договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором jka0T0w95J.

Колегія суддів вважає, що позивачем надано належні докази укладення ОСОБА_1 договору позики з ТОВ Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитів, погодження сторонами істотних умов кредитних договорів, шляхом підписання за допомогою електронного підпису.

14.06.2021 року між ТОВ Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитівта ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитів передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитівправа вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу, від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Актом прийому-передачі реєстру боржників № 10 від 21.09.2023 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року підтверджується передача ТОВ Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитів та прийняття фактором Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» реєстру боржників за кількістю 6170, після чого з урахуванням п. 1.2 договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року від клієнта переходить право вимоги заборгованості боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 10 від 21.09.2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 34000,00 грн, з яких: 8500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25500 грн - сума заборгованості за відсотками.

Слушними є доводи апеляційної скарги в частині не надання позивачем належних доказів отримання кредитних коштів за договором, укладеним з ТОВ Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитів.

На підтвердження перерахування коштів позивач послався на розрахунок заборгованості, згідно якого за період з 21.09.2023 року по 29.02.2024 року сума заборгованості за основною сумою боргу становить 8500 грн, сума заборгованості за відсотками 25500 грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач заперечував факт отримання коштів.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання такого доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України).

Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 07 червня 2024 року у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про витребування інформації щодо належності відповідачу карткового рахунку та надходження на нього коштів, відмовлено.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилається на те, що не володіє оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним договором, щодо якого виник спір, з причин що не є первинним кредитором.

Проте, позивачем як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не надано копій первинних банківських документів на перерахування коштів за договором позики від 04.06.2023 року на картковий рахунок відповідача.

Посилаючись на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не є первинним кредитором, позивачем не надано доказів звернення до ТОВ Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитів для отримання доказів надання ОСОБА_1 коштів за договором позики від 04.06.2023 року.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведення факту видачі відповідачу кредитних коштів за договором позики від 04.06.2023 року у заявленому позивачем розмірі, оскільки позивачем належних та допустимих доказів перерахування грошових коштів ТОВ Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитів за договором позики від 04.06.2023 року на картковий рахунок ОСОБА_1 , суду не надано.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволенню не підлягають.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в у відзиві на апеляційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 25.06.2024 року у справі № 381/1311/23, є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тобто, висновки щодо застосування норм права, які викладені у судових рішеннях інших судів, ніж в постановах Верховного Суду, не є обов`язковими під час розгляду справи апеляційним судом у подібних правовідносинах.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення Кодимського районного суду Одеської області від 24 червня 2024 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір в розмірі 3633,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0..1 від 15.07.2024 року.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн

Керуючись статтями 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 24 червня 2024 року, скасувати.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, відмовити.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп. за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2024 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко