ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 671/1717/23

Провадження № 22-ц/4820/1320/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №671/1717/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 лютого 2024 року (суддя Бабій О.М., повне судове рішення складено 05 лютого 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 вказувала, що від шлюбу із відповідачем, який розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 липня 2023 року, народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із матір`ю. Позивачка зазначила, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тоді як утримання двох дітей потребує значних витрат, а відповідач не регулярно надає матеріальну допомогу, хоча має офіційне місце роботи, займається бізнесом, отримує значний дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та їх матері до досягнення сином сторін ОСОБА_4 трьох років.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2500 грн на кожну дитину і не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання позивачки в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 лютого 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 липня 2023 року і до повноліття дітей. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 27 липня 2023 року до досягнення сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, відповідач зазначає, що ним не заперечується факт реєстрації дітей разом із матір`ю по АДРЕСА_1 , однак заперечується факт проживання дітей із позивачкою, адже остання на даний час проходить службу в Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 і проживає у м. Львові, тоді як діти проживають разом із батьками позивачки.

Також, відповідач вказує, що він систематично спілкується та зустрічається з дітьми, бере участь у їх вихованні, в межах своїх можливостей матеріально забезпечує, купує необхідні речі, продукти харчування, а тому діти не перебувають виключно на утримані матері.

ОСОБА_1 зауважує, що не відповідає дійсності та не підтверджено доказами вимоги позивачки сплачувати аліменти в розмірі, що зазначений в позовній заяві, адже він на даний час працює комірником в ТОВ «Вег-Трейд» та його середній заробіток в місяць становить близько 8000 грн, тоді як позивачкою не долучено жодного доказу на підтвердження її матеріального стану.

Разом з тим, відповідач не погоджується із стягненням аліментів на утримання дружини, оскільки з довідок Пенсійного фонду України, довідки ТОВ «Охоронна компанія «МУШКЕТ» вбачається, що у відповідача починаючи з липня 2023 року доходи відсутні, а до цього його заробіток в середньому становив майже 6 100 грн в місяць і нерухоме майно та транспортні засоби відсутні. Крім цього, на його утриманні також перебуває малолітній син від першого шлюбу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Таким чином, відповідач вважає, що він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на дружину, що є обов`язковою обставиною згідно вимог статті 84 СК України.

На думку ОСОБА_1 , суд безпідставно фактично звільнив позивачку від обов?язку доказування та не надав належної оцінки доказам, що подані відповідачем на підтвердження його матеріального становища, переклавши обов?язок доказування виключно на відповідача, що суперечить вимогам закону.

Зважаючи на викладене, відповідач просить частково скасувати оскаржуване рішення та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1400 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 липня 2023 року і до повноліття дітей; а в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього на користь позивачки аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 до апеляційного суду не надходив.

Справа розглядається в порядку статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями частини 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень частини 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10, 11).

Відповідно до витягів з Реєстру територіальної громади від 02.08.2022, від 21.07.2023 та від 24.07.2023 діти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зареєстровані та проживають разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.7, 8, 9).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28.07.2022 відповідач є батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.31).

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України від 12.10.2023 дохід ОСОБА_1 в 2020 році становив 198468,44 грн; в 2021 році 282458,79 грн; в 2022 році 463116,54 грн; в 2023 році 45448,80 грн (а.с.32-33).

З довідки ТОВ «Охоронна компанія «Мушкет» від 09.08.2023 вбачається, що ОСОБА_1 працював в товаристві з 01.01.2023 по 12.06.2023 на посаді охоронника 1 розряду і дохід за цей період склав 45448,8 грн (а.с.34).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 №3641 від 10.10.2023 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_2 (а.с.53).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що працездатний вік ОСОБА_1 , його доходи, а також, наявність на його утриманні ще однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_12 , і враховуючи вимоги статей 84, 180, 181 СК України, дозволяють відповідачу сплачувати аліменти на користь дітей по 2000 грн на кожну дитину щомісячно та на утримання позивачки в розмірі 1500 грн з 27.07.2023 до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Відповідно до приписів частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення..

Частиною 2 статті 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з статтею 7 Зaкoну України «Про Державний бюджет України нa 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей вікoм до 6 років з 1 січня 2023 року - 2272 гривні.

З урахуванням наведених норм права, встановлених обставин справи, визначеного Законом розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та наявності рівного обов`язку кожного із батьків утримувати неповнолітніх дітей, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх синів та вважає, що суд правильно визначився із їх розміром, присудивши аліменти на кожну дитину в розмірі по 2000 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що відповідає інтересам дітей.

Не приймаються колегією суддів, як підстава для скасування судового рішення в оскаржуваній частині щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, аргументи апеляційної скарги про те, що відповідач в межах своїх можливостей матеріально забезпечує дітей, купує необхідні речі, продукти харчування з метою забезпечення їх на належному матеріальному рівні, що спростовує твердження позивачки про перебування дітей виключно на її утримані.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні спору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі по 2000 грн щомісячно на кожну дитину, оскільки добровільна сплата відповідачем коштів на утримання синів не є підставою для відмови у задоволенні таких позовних вимог.

ОСОБА_2 скористалася наданим їй правом звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей на підставі рішення суду і таке право жодним чином не може бути обмежене.

При цьому, добровільні щомісячні грошові перекази не знімають з батька обов`язок по сплаті аліментів на утримання малолітніх дітей.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №761/23085/16-ц.

Твердження апеляційної скарги про не врахування судом першої інстанції перебування на утриманні у відповідача ще однієї дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не заслуговують на увагу, оскільки необхідність утримувати дитину від іншого шлюбу, не виключає обов`язку відповідача, як батька, надавати матеріальну допомогу своїм іншим малолітнім дітям.

Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення в оскаржуваній частині через те, що діти фактично проживають з батьками позивачки, не є підставою для відмови у позовній вимозі про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, адже оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України надані учасниками справи докази, районний суд правильно виходив з доведеності факту реєстрації та проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з матір`ю ОСОБА_2 за однією адресою, а довідка військової частини НОМЕР_3 від 10.10.2023 №3641 підтверджує лише факт перебування позивачки на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .

Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Згідно з частинами 2, 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу.

Згідно зі статтею 80 СК України аліменти присуджуються з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині.

Відповідно до частини 1 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

З урахуванням наведених норм права, встановлених обставин справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що визначаючи розмір належних до стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення сином сторін Любомиром трьох років, суд першої інстанції врахував усі істотні обставини, зокрема і ті, про які йдеться у позові та апеляційній скарзі, навів відповідні мотиви.

Так, суд прийняв до уваги право ОСОБА_2 на утримання від ОСОБА_1 до досягнення їх спільною молодшою дитиною трьох років, яка проживає з позивачкою.

Та врахувавши майновий стан відповідача, його вік, наявність заробітку, обов`язок по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявність на утриманні ще однієї дитини, апеляційний суд вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів, на дружину, з якою проживають діти, є розумним і співмірним з матеріальними можливостями відповідача утримувати дружину, та з розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленим станом на січень 2023 року.

Доказів того, що відповідач ОСОБА_1 має незадовільний стан здоров`я та не спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини, матеріали справи не містять.

Колегія суддів звертає увагу, що сплата аліментів на утримання дружини є обмеженою в часі, лише з моменту пред`явлення позову до досягнення молодшою дитиною 3-х річного віку, що у цій справі складатиме 1 рік 10 місяців 6 днів, а саме з 27.07.2023 до 01.06.2025. Це пов`язано із тим, що у відповідний період часу дружина, з якою проживає дитина, має обмежені можливості працювати і здобувати засоби для існування, зокрема, утримувати себе, а тому потребує допомоги зі сторони чоловіка, який є батьком дитини.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, а рішення суду першої інстанції в зазначеній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання арреllatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція по суті є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. І так як оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, тому відсутні підстави, визначені статтею 141 ЦПК України, для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 16 липня 2024 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай