Справа № 185/4626/24
Провадження № 2/185/2938/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року представник позивачки ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - адвокат Мотуз О.В. звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивачки, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві, 600 000,00 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Позиція представника позивача

Представник позивачки посилається на те, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованих шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 02 грудня 2023 року,о 21 годині 55 хвилин, з чоловіком ОСОБА_1 - ОСОБА_3 трапився нещасний випадок на виробництві, а саме, під час виконання трудових обов`язків на посаді гірника на допоміжних роботах в шахтах, 4 розряд, шахти «Самарська» ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля», що підтверджується актом (форма Н-1/П) розслідування нещасного випадку на виробництві, затвердженого 08.04.2024 року Начальником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Тригубенко В.О., внаслідок якого він помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . У зазначеному акті, комісія дійшла до висновку, що нещасний випадок, згідно підпункту 2 пункту 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, пофесійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337, вважати пов`язаним з виробництвом. Внаслідок втрати батька їх дитини, дочці завдана моральна шкода, яка полягає в постійно психологічно-емоційних відчуттях страждання, депресії, так як остання, позбавилась батьківського піклування, турботи та любові батька, що свідчить про втрату нормальних життєвих зв`язків, пов`язаних із смертю батька.

Ухвалою судді від 07 травня 2024 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У порядку ст. 178 ЦПК України, представником відповідача - Єлістратовим Р.В. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача не визнає позовні вимоги представника позивача та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У порядку ст. 179 ЦПК України, представником позивача подано відповідь на відзив, де викладені пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення, також наполягав на задоволенні позовних вимог позивачки щодо стягнення моральної шкоди з відповідача.

Заяви та клопотання відповідача

Від представника відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» - Єлістратова Р.В. надійшло клопотання про зупинення розгляду справи.

На думку представника відповідача провадження у справі потребує зупиненню до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 932/4072/24, так як на розгляді у Бабушкінському районному суді Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа № 932/4072/24 за позовом ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про скасування акту розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П від 03.04.2024 року, при розгляді якої можуть бути вирішені питання щодо правомірності зазначеного акту за формою Н-1/П.

Дослідивши матеріали справи, заяву представника відповідача про зупинення провадження у справі, суд приходить до наступного.

Як вбачається з відкритих даних ЄДРСР, відповідно до ухвали від 20 травня 2024 року, суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., ознайомившись з матеріалами позовної заяви, цивільну справу № 932/4072/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, третя особа - Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про скасування Акту розслідування нещасного випадку, визнання нещасного випадку зі смертельним наслідком таким, що не пов`язаний з виробництвом передала на розгляд до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська.

Відомості щодо прийняття та розгляду Ленінським районним судом м. Дніпропетровська зазначеної справи у матеріалах справи відсутні.

Підстави для зупинення провадження у справі визначені статтями 251, 252 ЦПК України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Суд вважає, що підстави для обов`язкового зупинення провадження у справі, передбачені положеннями частини першої статті 251 ЦПК України, відсутні, оскільки представник відповідача не обґрунтував належними доказами об`єктивну неможливість розгляду зазначеної справи та необхідність зупинення провадження у даній справі.

На підставі викладеного, у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Заперечення відповідача

ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнає у повному обсязі з наступних підстав:

- основною причиною нещасного випадку, який стався з потерпілим є дії джерела підвищеної небезпеки внаслідок грубого порушення нормативних актів з охорони праці самим потерпілим, відсутність вини роботодавця;

- під час проведення спеціального розслідування, комісією не встановлено та документально не підтверджено наявності причинно-наслідкового зв`язку між впливом на ОСОБА_3 небезпечного виробничого фактору 02.12.2023 року та наслідками у вигляді його смерті, яка сталася 24.12.2023 року;

- наявність кримінального провадження № 0000142 від 03.12.2023 року за ч. 1 ст. 272 КК України, за фактом смертельного травмування ОСОБА_3 , де планується проведення комісійної судово-медичної експертизи для з`ясування механізму, способу отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та встановлення причинно-наслідкового зв`язку між отриманими тілесними ушкодженнями та настанням смерті ОСОБА_3 ;

- рішення членів комісії щодо спеціального розслідування є незаконним, поверхневим, без дослідження необхідних медичних документів, про, що свідчать окремі думки членів комісії;

- розрахунок розміру моральної шкоди не відповідає вимогам чинного законодавства.

Фактичні обставини, встановлені судом

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала у зареєстрованих шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Подружжя мають дочку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданого 20.01.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про, що зроблений відповідний актовий запис № 86 від 20.01.2010 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 42 років, відповідно до свідоцтва, серії НОМЕР_2 , виданого 27.12.2023 року Павлоградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про, що зроблений відповідний актовий запис № 2490 від 27.12.2023 року.

24.12.2023 року ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля» припинено трудовій договір з ОСОБА_3 , у зв`язку зі смертю, який працював уструктурному підрозділі відповідача - шахти «Самарська» ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля» на посаді гірника на допоміжних роботах в шахтах, 4 розряду (ст. 36 КЗпП України).

Судом встановлено, що 02 грудня 2023 року,о 21 годині 55 хвилин, з ОСОБА_3 , на шахті «Самарська» ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля», трапився нещасний випадок на виробництві, та комісією складено акт (форма Н-1/П) розслідування нещасного випадку на виробництві, який затверджений 08.04.2024 року Начальником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Тригубенко В.О. Комісія дійшла до висновку, що нещасний випадок, згідно підпункту 2 пункту 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, пофесійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337, вважати пов`язаним з виробництвом.

Обставини нещасного випадку відповідно до акту про нещасний випадок: 02.12.2023 року, у третю зміну, МБУ ОСОБА_5 , МБУ ОСОБА_6 і ГРД ОСОБА_3 , під керівництвом гірничого майстра ОСОБА_7 , приступили до виконання наряду по монтажу дегазаційних труб на конвеєрному штреку пл.С10. На підошві виробки знаходились дві труби дегаційного трубопроводу, які фланцевими з`єднаннями були з`єднані між собою (загальна довжина складала 12 м). Робітники зацепили ручний таль до рами кріплення виробки, а крюк ланцюга таля закріпили до труб за допомогою металевого троса (діаметром 10 мм), який завели петлею посередині двох з`єднаних труб. Після цього робітники встановили навпроти талі дробину. І почали підіймання двох труб однією талю, що є порушенням паспорту. Приблизно о 21 годині 55 хвилин МБУ ОСОБА_6 стояв на драбині та працював талю, а МБУ ОСОБА_8 та ГДР ОСОБА_3 стояли з одного кераю труби та підтримували її за фланець, щоб при підйомі не відбувалося розгойдування та зміщення труб. Після підйому труб на висоту 1,5 метра ОСОБА_3 вирішив піти до протилежного краю труб, щоб притримувати їх з двох сторін. При проході ОСОБА_3 під трубою, приблизно посередені з`єднаних труб, відбулося падіння труб вниз і ОСОБА_3 отримав удар трубою в поперекову область спини і був придавлений трубами до підошви виробки. МБУ ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і гірничий майстер ОСОБА_7 вивільнили з під труби ОСОБА_3 , піднявши трубу талю і надали йому першу допомогу та повідомили гірничому диспетчеру про нещасний випадок.

Діагноз згідно довідки лікувально-профілактичного закладу: закрита хребтово-спинно-мозкова травма. Компресійно-уламковий перелом L2 хребця. Забій спинного мозку. Нижня параплегія.

Як вбачається з акту про нещасний випадок, комісією встановлені наступна хронологія подій та обставин стосовно наслідків нещасного випадку.

08.12.2023 року ОСОБА_3 була проведена операція на хребті.

15.12.2023 ОСОБА_3 був виписаний з лікарні КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР з позитивною динамікою, для продовження амбулаторного лікування за місцем проживання.

Згідно протоколу опитування ОСОБА_1 (дружини) остання повідомила, що в ніч з 23.12.2023 року на 24.12.2023 року викликала швидку допомогу, так як чоловіку стало погано. ІНФОРМАЦІЯ_5 під час перебування на амбулаторному лікуванні, вдома, ОСОБА_3 помер.

Згідно листа № 4 від 05.01.2024 року КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради Павлоградське районне відділення встановлено, що потерпілий ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 помер від закритої хребтово-спинно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломом поперекового хребця L2 та ушкодженням спинного мозку, що призвело до безпосередньої причини смерті.

За фактом смерті ОСОБА_3 були внесені відомості до ЄРДР за № 0002253 від 25.12.2023 року за ч. 1 ст. 115 КК Україи, та 29.12.2023 року кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України. Як вбачається з висновку експерта в рамках кримінального провадження, смерть ОСОБА_3 настала від закритої хребтово-спинно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломом (розтрощенням) тіла поперекового хребця L2, з ушкодженням спинного мозку, набряком та забоєм спинного мозку, з порушенням функції тазових органів. В ході досудового розслідування було встановлено, що тілесні ушкодження було отримано внаслідок того, що на ОСОБА_3 впала залізна труба.

Причини нещасного випадку: основна - організаційна: порушення технологічного процесу (порушення абзацу 3 пункту 3.3, абзацу 4 пункту 3.3, підпункту 8 пункту 4, абзацу 9 пункту 8 «Типового паспорту на монтаж-демонтаж трубопроводу «Шахтоуправління Дніпровське»; супутні: організаційна: порушення трудової і виробничої дисципліни, у тому числі невиконання посадових обов`язків та не виконання вимог Інструкції з охорони праці працівниками, в тому числі гірником на допоміжних роботах в шахтах потерпілим ОСОБА_3 .

Таким чином, суду доведений причинно-наслідковий зв`язок між смертю батька неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та отриманого ним травмування на виробництві, яке мало наслідком його смерть.

Надані представником позивачки в інтересах дитини письмові докази є належними, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування. Копії письмових доказів засвідчені належним чином представником позивачки. Тому, у суду немає підстав для сумніву у достовірності цих доказів.

Норми права, які застосував суд, та висновки

Предметом спору у справі є відшкодування моральної шкоди, завданої члену сім`ї потерпілого від нещасного випадку, який трапився при виконанні загиблим трудових обов`язків.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є діючою в Україні, встановлено, що високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка знаходиться у розділі 1, встановлює, що право кожного на життя охороняється законом.

Стаття 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Отже, зобов`язання України перед своїми громадянами щодо права на життя, до якого у контексті Конституції України входить і право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника (ст. 46 Конституції України), мають виконуватися у повному обсязі, право Позивача на соціальний захист, а саме отримання грошової компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди як членом сім`ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Факт заподіяння моральної шкоди дитині у зв`язку з втратою батька, завдає їй душевних та психологічних страждань, дитина позбавлена батьківського піклування, любові, турботи та можливості спілкування з рідною близькою людиною. ОСОБА_2 стала напівсиротою, що тягне за собою порушення її повноцінного життя та розвитку. Смерть рідної людини, це не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

Отже, вина потерпілого в настанні нещасного випадку не є підставою для відмови в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, а можуть бути враховані при визначенні її розміру.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У зв`язку з чим, вважаю, що позивачка має право на відшкодування моральної шкоди в інтересах дитини, у зв`язку із встановленням причинного зв`язку смерті батька дитини та нещасним випадком на виробництві, а також істотності вимушених змін у життєвих стосунках дитини, її переживань та страждань, пов`язаних із втратою батька, оскільки дитина назавжди втратила рідного батька, що змінило їх звичне життя.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача, що в діях відповідача відсутні ознаки протиправності, оскільки потерпілий перебував на робочому місці, виконував професійні обов`язки та травмувався, у зв`язку з роботою, яка пов`язана з безпечними та шкідливими умовами праці, тому ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля» є особою, що несе відповідальність за порушення ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Крім того, суд вважає неприйнятними доводи представника відповідача щодо відсутності доказів заподіяння дитині моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди у зв`язку зі смертю потерпілого доведений матеріалами справи. Дитина, внаслідок втрати батька, пережила та переживає нервові потрясіння, так як позбавлена його турботи, піклування, любові та виховання.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Інші доводи представника відповідача зводяться до переоцінки доказів отриманих під час розгляду справи, тому суд не бере їх до уваги.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи, що смертю батька дитині завдано глибоких моральних страждань, оскільки був порушений нормальний розвиток дитини у повноцінній родині, наявністю вимушених змін у життєвих стосунках дитини, яка втратила турботу, любов та піклування батька, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, а також враховуючи обставини нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000,00 грн, що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які дитина пережила і які переживатиме надалі через смерть батька.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пункт 164.1 статті 164 ПК України та підпункт 164.1.1 цього пункту).

Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або у розмірі, визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Тобто, з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом».

Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, як до 23 травня 2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Оскільки шкода, завдана життю та здоров`ю, може бути як майновою, так і немайновою (моральною) та до цієї частини пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зміни законодавцем не внесені, зокрема не зазначено, що лише відшкодування майнової шкоди, завданої життю та здоров`ю, не підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, тому немає підстав для ототожнення відшкодування моральної шкоди, завданої життю та здоров`ю, з іншим відшкодуванням моральної шкоди, яке підлягає оподаткуванню в разі перевищення її розміром чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року.

Отже, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню доповнення до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України, внесені Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 598/438/21 (провадження № 61-283св22).

Тому, визначена судом сума моральної шкоди підлягає стягненню без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

Розподіл судових витрат

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві- задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві, 300 000 (триста тисяч) грн 00 коп, без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 00178353.

Суддя В.М. Бондаренко