Номер провадження: 22-ц/813/4849/24
Головуючий у першій інстанції Ярема Х.С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Сєвєрової Є.С.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ОСОБА_1 адвоката Кобильника Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одесагаз» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2024 року, ухваленого під головуванням судді Яреми Х.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживачів, шляхом визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання провести перерахунок,

встановив:

20.12.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Одесагаз», в якому просила суд:

-визнати протиправною бездіяльність АТ «Одесагаз», яка полягає у нездійсненні перерахунку фактично використаних об`ємів природного газу за №10017771;

-зобов`язати АТ «Одесагаз» здійснити перерахунок фактично використаних (спожитих) позивачем об`ємів природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період часу з 01.08.2020 по дату ухвалення судового рішення.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 21.08.2020 є власником 258/1000 часток комунальної кв. АДРЕСА_1 . На ім`я попереднього власника квартири ОСОБА_2 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Позивач є побутовим споживачем, який за умовами договору розподілу природнього газу розраховується за лічильником газу №U00605131. Показники лічильника передаються оператору ГРМ щомісяця. На час оформлення права власності на квартиру 01.08.2020 заборгованість за споживання природнього газу була відсутня, а показники лічильника за особовим рахунком № НОМЕР_1 складали 38 746 куб.м. В ході споживання природнього газу позивачем було виявлено надмірне нарахування куб.м. газу, у зв`язку з чим їй нарахували заборгованість у сумі 1 909,18 грн.

Не погодившись із нарахованими обсягами спожитого газу, позивач звернулась до відповідача, як оператора ГРМ, який передає показники спожитого газу постачальнику, із заявою про перерахунок фактично використаних об`ємів природнього газу. Відповідач відмовив в проведенні перерахунку, посилаючись на відсутність єдиного договору на всю комунальну квартиру (один особовий рахунок за однією поштовою адресою, об`єктом нерухомості), укладеного з АТ «Одесагаз».

Позивач вважала, що її права як споживача порушені, адже здійснення перерахунку фактично використаних позивачем об`ємів природного газу не може ставитися в залежність від будь-яких умов.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2024 року позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність АТ «Одесагаз», яка полягає у непроведенні перерахунку фактично використаних (спожитих) об`ємів природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Зобов`язано АТ «Одесагаз» здійснити перерахунок фактично використаних (спожитих) ОСОБА_1 об`ємів природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 з 01.08.2020 року.

В апеляційній скарзі АТ «Одесагаз» ставить питання про зміну рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2024 року з доповненням його резолютивної частини наступним змістом: «Зобов`язати АТ «Одесагаз» () здійснити перерахунок фактично використаних (спожитих) позивачем об`ємів природного газу за о/р № НОМЕР_1 за період часу з 01.08.2020р. по дату ухвалення судового рішення 16.01.2024р…», (а.с.134-136).

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги (а.с.172-173).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, за участю представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кобильника Д.О., у відсутність інших учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (а.с.182-185).

Колегія суддів також зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також те, що дана справа тривалий час перебуває в провадженні апеляційного суду (а.с.153), від учасників справи не надходило заяв або клопотань про відкладення слухання справи, колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції у відкритому судовому засіданні, за участю представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кобильника Д.О., та у відсутність інших учасників справи.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що представник АТ «Одесагаз» Карась М.М. надав суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи без його участі (а.с.188).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачка ОСОБА_1 зверталась до відповідача АТ «Одесагаз» із письмовою заявою про проведення звіряння фактично використаних об`ємів природного газу і сплачених коштів за послуги розподілу природного газу, та про здійснення перерахунку фактично використаних (спожитих) об`ємів природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 . Однак, оскільки таке звіряння і перерахунок так і не були проведені, то зазначені дії суд обгрунтовано розцінив як пасивну бездіяльність АТ «Одесагаз».

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 підтвердила фактичне споживання та здійснення нею оплати за надані послуги з постачання природного газу.

Взаємовідносини постачальника природного газу, яким в даному випадку є відповідач - АТ «Одесагаз» із споживачем, яким в даному випадку є позивач ОСОБА_1 , визначаються Правилами постачання природного газу (далі Правила), затвердженими постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 (далі НКРЕКП) та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам затвердженим постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 (далі Типовий договір).

За змістом вищевказаних Правил побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

У відповідності до п. 1 розділу І Правил, останні регулюють відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ).

У пункті 4.4 Типового договору визначено, що об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Таким чином, обов`язковим учасником відносин по постачанню споживачу природного газу є оператор ГРМ, який визначає об`єм (обсяг) споживання природного газу споживачем.

У відповідності до п/п 8 п. 3 глави 2 розділу І Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (далі Кодекс ГРС), до основних функцій Оператора ГРМ належить забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, в ГРМ.

За змістом п. 2 глави 1 розділу IX Кодексу ГРС порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

У відповідності до п. 6 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС, побутовий споживач має право не частіше ніж один раз на три місяці звернутись до Оператора ГРМ, яким в даному випадку є АТ «Одесагаз», із заявою про проведення звіряння фактично використаних об`ємів природного газу та сплачених коштів за послуги розподілу природного газу. Оператор ГРМ на письмове звернення побутового споживача, не пізніше п`ятнадцяти робочих днів з дня отримання такого звернення, зобов`язаний провести з таким споживачем звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу. За результатами звіряння підписується відповідний акт. У разі виявлення розбіжностей між даними акта звіряння та даними Оператора ГРМ по особовому рахунку такого споживача проводяться коригування відповідно до підписаного акта звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу».

Разом з тим, оскільки матеріали справи не мають доказів проведення зі споживачем звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу, суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 , та подаючи апеляційну скаргу на судове рішення, її заявник посилався на те, що відповідно до п. 1 Глави 3 Розділу VI Кодексу ГРС споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Однією з умов укладення договору розподілу природного газу є наявність у споживача газових приладів та пристроїв, які повинні розташовуватися та використовуватися на території приватної власності (а не на території комунальної (спільної) власності), і за безпечну експлуатацію яких споживач несе персональну відповідальність. Тобто, у разі якщо газовий прилад або пристрій розташовується та використовується на території комунальної (спільної) власності, надання послуг розподілу має здійснюватися на підставі одного договору розподілу газу, укладеного між газорозподільним підприємством та одним із співвласників, з існуванням одного особового рахунку, за яким будуть здійснюватися розрахунки з розподілу газу, а також визначатися об`єми фактично спожитого газу у 100% обсязі. Для розгляду питання по суті звернення заявникові необхідно вирішити за яким особовим рахунком буде зафіксовано газовий прилад або пристрій та надати відповідну заяву до АТ «Одесагаз».

На думку колегії суддів зазначені обставини не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , так як в порушення до п. 6 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС відповідач не пізніше п`ятнадцяти робочих днів з дня отримання звернення від споживача ОСОБА_1 не провів з останньою звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу, та не підписав за результатами такого звіряння відповідного акту.

Що стосується вимог апеляційної скарги щодо зміни оскаржуваного судового рішення, то колегія суддів зазначає, що 16.01.2024 року судове рішення не набрало законної сили, а тому вимоги щодо здійснення перерахунку фактично використаних (спожитих) позивачем об`ємів природного газу за о/р № НОМЕР_1 саме по дату ухвалення судового рішення 16.01.2024р. є безпідставним і необгрунтованим, оскільки в акті звірки дані вказуються з наростаючим підсумком з початку порушення і до кінця.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення прийнято у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одесагаз» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням судді Комлевої О.С. на лікарняному, повне судове рішення складено 25.11.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова