Номер провадження: 22-ц/813/5058/24
Головуючий у першій інстанції Савицький С.І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 ,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відмову від позову у справі заапеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 грудня 2023 рокуу складі судді Савицького С.І.,

встановив:

У грудні 2023 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2 , позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь аліменти у розмірі 4000,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини, до досягнення нею повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони зареєстрували шлюб 18 липня 2015 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 18 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №304.

Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 26 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №881.

Спільне проживання з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні цінності, внаслідок чого почали виникати непорозуміння та сварки, що призвело до того, що вони почали проживати окремо. Їхній шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Наразі спільна неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач має постійний та достатній дохід, самостійно займається вихованням та утриманням дитини, забезпечує її матеріально та піклується про неї, цікавиться станом здоров`ям та успіхами, має житло, в якому створені належні умови для проживання дитини та її розвитку, дитина з позивачем почувають себе у безпеці та спокійно. Тобто з боку позивача відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дитини разом з ним, чи негативно впливали на її виховання та розвиток. Відповідач як мати належної уваги, турботи та піклування дитині не надає, належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дитини, а тому позивач звернувся з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Військова частина НОМЕР_1 , як особа, яка не приймала участі у справі, подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 грудня 2023 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в частині позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20.06.2024 на адресу Одеського апеляційного суду, ОСОБА_1 надіслав заяву про відмову від позовної заяви.

04.07.2024 через підсистему «Електронний суд» від Військової частини НОМЕР_1 надійшла заява, відповідно до якої, остання не заперечує проти прийняття судом зави про відмову позивача від позову та закриття провадження у справі.

Оглянувши заяву, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про її задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 49 ЦПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За загальним положенням, яке міститься в частині першій статті 206 ЦПК України, також передбачено, що позивач може відмовитись від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про цю процесуальну дію, незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ст. 205 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у справі у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права звернення до суду за вирішенням цього спору.

Оскільки позивач по справі в окремій письмовій заяві відмовився від позову, наслідки такої процесуальної дії усвідомлює, то суд приходить до висновку про прийняття такої відмови з визнанням нечинним судового рішення та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 206, 373, 374, 381, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позовної заяви до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області у справі № 495/13847/23 про розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 грудня 2023 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева