КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року місто Київ

справа №754/17457/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06 серпня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Буша Н.Д., повний текст рішення складено 16 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в інтересах неповнолітньогоОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ткаченко Наталії Володимирівни про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2023 року позивач звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів, в якому просила:

визначити їй додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 .

В обґрунтування вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_7 .

14 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ткаченко Н.В. заведена спадкова справа до майна померлого ОСОБА_7

Вказувала, що вона як на день смерті батька, так і на сьогоднішній день проживає в США.

Зазначала, що вона планувала звернутися до найближчого Генерального консульства України в м. Сан-Франциско, США для оформлення заяви про прийняття спадщини після смерті батька та направили її поштою на адресу нотаріуса в місто Київ. Однак, у зв`язку з погіршенням стану її здоров`я, проведення операції, довготривалої реабілітації, вона не мала можливості подати заяву про прийняття спадщини у строк та будь-який спосіб визначений чинним законодавством України.

Посилалася на те, що заява про прийняття спадщини була нею складена 10 листопада 2022 року та засвідчена консулом Генерального консульства України в м. Сан-Франциско, США ОСОБА_8

Вказувала, що 13 грудня 2022 року її представник на підставі довіреності подав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу м. Києва Ткаченко Н.В. заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , 21 грудня 2022 року представник позивача на підставі довіреності подала приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу м. Києва Ткаченко Н.В. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо майна, яке належало спадкодавцю.

Зазначала, що 21 грудня 2022 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Ткаченко Н.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна, яке належало спадкодавцю з підстав пропущення позивачем встановленого законодавством строку для прийняття спадщини, який сплинув 08 листопада 2022 року.

Посилалася на те, що до закінчення терміну прийняття спадщини, вона звернулася до лікаря щодо погіршення стану здоров`я, оскільки консервативні заходи лікування та ін`єкція стероїдів не допомогло. В травні 2022 року було прийнято рішення про проведення операції, яку на найближчий час могли запланувати на 15 серпня 2022 року.

Вказувала, що 12 червня 2022 року її біль значно посилився через який вона не могла ходити.

Зазначала, що 15 серпня 2022 року та 23 серпня 2022 року їй були проведені операції, після яких їй було призначено довготривалу реабілітацію, під час якої вона була обмежена у фізичному пересуванні.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06 серпня 2024 рокупозовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

На обґрунтування вимог посилався на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки стану здоров'я позивача, яке погіршилось до закінчення 6-ти місячного строку подання заяви про прийняття спадщини і дійшов хибного висновку, що позивач не була позбавлена можливості звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини до посольства України в іноземній країні, яке виконує консульські функції, або подати заяву про прийняття спадщини безпосередньо до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби поштового чи електронного зв'язку в установлені законом України строки.

Вказував, що до закінчення 6-ти місячного терміну прийняття спадщини, позивач зверталась до лікарів щодо погіршення стану здоров'я, оскільки консервативні заходи лікування та ін'єкція стероїдів не допомогло, в травні 2022 року було прийнято рішення про проведення операції. Після операції позивачу було призначено проведення довготривалоїреабілітаціїпід час якої позивач була обмежена у фізичному пересуванні.

Зазначав, що не в повній мірі відновившись, під час проходження курсу реабілітації (який закінчився 28 лютого 2023 року), позивач 10листопада 2022 року авіасполученням прибула до Генеральному консульстві України в м. Сан-Франциско США, склала заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька, невідкладно її направила своєму представникові на території України та яка 13грудня 2022 року була подана нотаріусу. Тобто позивач вчиняла дії щодо прийняття спадщини, одразу як її стан полегшився.

Вважає, що у позивача наявні поважні причини в сукупності яких вона не мала можливості подати заяву про прийняття спадщини у строк та способи визначені чинним законодавством, а саме значним погіршенням стану здоров`я в останні 2,5 місяці строку передбаченого для прийняття спадщини, а за місяць до закінчення строку прийняття спадщини, у зв`язку з сильними болями позивач взагалі не могла ходити, проведення лікування опорно-рухового апарату, що передбачало проведення двох хірургічних втручань (операцій) та тривалого реабілітаційного періоду для відновлення функцій самостійно пересуватись, після чого одразу вчинила дії щодо прийняття спадщини.

14 листопада 2024 року від представника відповідачів до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній, посилаючись на необгрунтованість скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

19 листопада 2024 року від представника відповідача ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові пояснення у справі.

Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 15 листопада 2024 року.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідачів в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ткаченко Н.В. у судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність третьої особи відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності у позивача поважних причин для пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 .

Спадкоємцями першої черги за законом померлого є його діти: позивач ОСОБА_1 та відповідачі: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та неповнолітній ОСОБА_12 , в інтересах якого діє його мати ОСОБА_5

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та неповнолітній ОСОБА_12 , в інтересах якого діє його мати ОСОБА_5 14 січня 2022 року подали приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу м. Києва Ткаченко Н.В. заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , зазначивши, що крім них є ще спадкоємиця ОСОБА_1 , донька померлого.

14 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Ткаченко Н.В. була заведена спадкова справа №02/2022, номер у спадковому реєстрі: №68982783 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та неповнолітній ОСОБА_12 , в інтересах якого діє його мати ОСОБА_5 09 листопада 2022 року, 27 грудня 2022 року, 13 березня 2023 року подали приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу м. Києва Ткаченко Н.В. заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину після батька.

Відповідно до копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 09 листопада 2022 року, виданого ОСОБА_13 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровими №№1956, 1957, 1958, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та неповнолітній ОСОБА_12 успадкували по 1/3 частці кожний - квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 09 листопада 2022 року, виданого ОСОБА_13 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровими №№1953, 1954, 1955, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та неповнолітній ОСОБА_12 успадкували по 1/3 частці кожний - гараж (гаражний бокс), що розташований за адресою: м. Київ, «Радосинь» автокооператив (Деснянський район), гараж НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

З копії спадкової справи №02/2022 вбачається, що 13 грудня 2022 року та 21 грудня 2022 року представник позивача за довіреністю, посвідченої ОСОБА_8 , консулом Генерального консульства України в Сан-Франциско, США від 10 листопада 2022 року за №570/4-1118 від імені позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_14 подала заяви до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ткаченко Н.В. про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом щодо майна померлого ОСОБА_7 .

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ткаченко Н.В. від 21 грудня 2022 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті її батька ОСОБА_7 , у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини, оскільки наданий законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини сплив 08 листопада 2022 року.

Відповідно до копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 27 грудня 2022 року, виданого ОСОБА_13 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровими номерами №№2181, 2182 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 успадкували по 1/3 частці кожний - транспортний засіб Volkswagen, модель Passat, випуск 2013 року, кольору чорного, д.н.з. НОМЕР_2 та свідоцтва від 05 січня 2023 року за №28 ОСОБА_6 успадкував 1/3 частку вказаного транспортного засобу.

Згідно копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 13 березня 2023 року, виданого ОСОБА_13 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровими номерами №№453, 454, 455, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та неповнолітній ОСОБА_12 успадкували по 1/3 частці кожний - квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно із спадкоємцем.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частина 3 ст.1272 ЦК України визначає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними при цьому слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16 (провадження №61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18 (провадження №61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження №61-21447св19), від 26 лютого 2020 року у справі №286/27/18 (провадження №61-39817св18).

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо (постанова Верховного Суду від 28 жовтня 2022 року у справі №361/1699/20-ц, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18).

У постанові від 26 червня 2024 року у справі №686/5757/23 (провадження №14-50цс24) Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалася на те, що пропуск передбаченого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, унеможливлює реалізацію нею своїх спадкових прав. Поважність причин пропуску, встановленого законом для подання заяви про прийняття спадини позивач обґрунтовує тим, що на день смерті свого батька, так і на сьогоднішній день, вона проживає на території США. Зазначала, що у неї погіршився стан здоров`я, було проведено операції, потім була довготривала реабілітація, тому вона не мала можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини у строк та будь-який спосіб, визначений чинним законодавством України.

Позивач на підтвердження своїх вимог посилалась на: довідку Асоціації ортопедичних клінік системи «Banner Health» засвідчену 15 листопада 2023року державним нотаріусом штату Аризона, округ Марікопа Бріанна Г. Родрігес; довідку про проведення курсу фізіотерапії пацієнту ОСОБА_1 по програмі штату Арізона «Фізіотерапія для ортопедичних пацієнтів» видана менеджером клініки в Глендейл, PT, DPT, Cert DN, Деніел Кокс, яку засвідчено 15 листопада 2023 року державним нотаріусом штату Аризона, округ Марікопа Бріанна Г. Родрігес; Звіт про оперативне втручання та процедури, протокол операції від 15 серпня 2022 року в клініці BMG - ортопедична допомога в Скоттсдейле, місто Скотсдейл штат Арізона складеного та підписаного електронним підписом, доктором медичних наук Лаура Фогель Абернаті, стосовно пацієнта ОСОБА_1 ; Звіт про оперативне втручання та процедури, протокол операції від 23 серпня 2022 року в медичному центрі «BANNER DESERT», місто Mecca штат Арізона, складеного та підписаного електронним підписом, доктором медичних наук Лаура Фогель Абернаті, стосовно пацієнта ОСОБА_1 ; Звіт про оперативне втручання та процедури, щодо оцінки після анестезії від 23 серпня 2022 року в медичному центрі «BANNER DESERT», місто Mecca штат Арізона, складеного та підписаного електронним підписом, доктором медичних наук ОСОБА_15 .

З вказаних довідок вбачається, що вперше з приводу болю в лівому стегні ОСОБА_1 звернулася 27 квітня 2022 року, 04 травня 2022 року було прийнято рішення про планову двоетапну операцію, 15 серпня 2022 року та 23 серпня 2022 року позивачу були проведені операції, після яких їй було призначено реабілітацію.

Разом з тим, з наданих медичних документів не встановлено підтверджень того, що позивач протягом шести місяців - з дати смерті 08 січня 2022 року ОСОБА_7 по 08 липня 2022 року через стан свого здоров'я, не моглаприбути до консульства України в США для подання заяви про прийняття спадщини після батька.

А відтак, наявність у позивача болі у стегні та звернення до лікарів, самі по собі, без встановлення лікарями обмежень в русі протягом шести місяців, не можуть бути визнані судом такими обставинами, що свідчать про наявність поважних причин не звернення до консульства України в США для подання заяви про прийняття спадщини після батька.

При цьому, як вбачається з листа Генерального консула в Сан-Франциско від 13 липня 2023 року, який було направлено на адвокатський запит, 10 червня 2022 року громадянка ОСОБА_1 подала до Генерального консульства України в Сан-Франциско заяву-анкету для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон у зв`язку із закінченням терміну дії попереднього ПГУВК серії НОМЕР_3 (дата видачі 15 травня 2006 року, дійсний до 15 травня 2016 року, орган видачі 8027). 10 листопада 2022 року громадянка ОСОБА_1 отримала ПГУВК серії НОМЕР_4 , дата видачі 24 червня 2022 року, дійсний до 24 червня 2032 року, орган видачі 3USA3.

Разом з тим, заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_7 10 червня 2022 року позивач до Генерального консульства України в Сан-Франциско не подала.

Процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена пунктом 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, відповідно до пункту 3.5 глави 10 якого якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним способом (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Згідно з підпунктами 3.11.3, 3.11.6 пункту 3.11 глави 3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року №142/5/310, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 року за №1649/10248, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто консулу. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається консулом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним способом, або прибути особисто до консула.

У постанові від 13 квітня 2023 року у справі №607/13549/21 Верховний Суд зазначив, що в екстрених випадках, коли існує ризик пропущення строку для прийняття спадщини, спадкоємець має право направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини електронне повідомлення (аналог телеграми), в якому зазначити про прийняття спадщини, що узгоджується з пунктом 2.1 глави 10 Порядку №296/5.

Відтак, законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців.

Отже, позивач не була позбавлена можливості звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини до посольства України в іноземній країні, яке виконує консульські функції, або подати заяву про прийняття спадщини безпосередньо до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби поштового чи електронного зв`язку в установлені законом України строки.

Доказів, які б свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви, позивач до не подала.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені позивачем обставини для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали їй у встановлений законом строк подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька у порядку, визначеному статтею 1272 ЦК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 06 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2024 року.

Головуючий:

Судді: