Справа № 163/1013/24
Провадження № 2/165/591/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2024 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді Василюка А.В.,
за участю секретаря Навроцької М.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Нововолинську, в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором
встановив:
29 квітня 2024 року ТзОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою від 02 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
Представник позивача ТзОВ «Діджи Фінанс» у судове засідання не з`явився, представник ОСОБА_2 у поданій письмовій заяві (а.с.71-72) підтримав позов, просив суд розглядати справу у відсутності представника позивача та не заперечив щодо заочного розгляду справи.
Представник третьої особи ТзОВ «Мілоан» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с.79).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням про його виклик на офіційному сайті судової влади (а.с.77), а також підтвердженням про отримання ним судової повістки (а.с.78).
Суд, за вказаних обставин, проводить заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, ст.281 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28 травня 2021 року з використанням сервісу online-кредитування, відповідачем була подана ТзОВ «Мілоан» анкета-заява на отримання кредиту №5100267 (а.с.8).
На персональний мобільний номер телефону відповідача відправлено одноразовий ідентифікатор, що є аналогом ЕЦП (електронного цифрового підпису). Даний ідентифікатор введено ОСОБА_1 і тим самим ним було підтверджено прийняття умов кредитного договору №5100267 від 28 травня 2021 року.
Згідно п.1.5.2. проценти за користування кредитом склали 3600 грн., які нараховуються за ставкою 2 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно п.1.6. стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
У п.7.1 сторони також узгодили, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Відповідно до пунктів 2.3.1.1, 2.3.1.2 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз кли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.
13 вересня 2021 року між ТзОВ «Діджи Фінанс» та ТзОВ «Мілоан» укладено договір факторингу №07Т, відповідно до умов якого, право грошової вимоги за кредитним договором №5100267 від 28 травня 2021 року, укладеного між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , перейшло до ТзОВ «Діджи Фінанс» (а.с.29-30).
Актом приймання-передачі реєстру прав вимог від 13 вересня 2021 року до договору факторингу №07Т та долученими квитанціями, підтверджується, що ТзОВ «Мілоан» передав, а ТзОВ «Діджи Фінанс» прийняв реєстр прав вимог від 13 вересня 2021 року, складеного за формою згідно з додатком №1 до договору (а.с.30 зворот).
Первісний кредитор ТзОВ «Мілоан» надав відомості про щоденні нарахування та погашення кредитного договору №5100267, укладеного з ОСОБА_1 та розрахунок заборгованості за договором про споживчий кредит (а.с.9,11).
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.626, ст.628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини 1, 2 статті 639 ЦК України).
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по відсоткам за користування кредитом.
Наявними у матеріалах справи документами, зокрема, з копією договору, заявкою на отримання грошових коштів, підтверджується, що відповідач як позичальник, надав кредитодавцю персональні дані, а саме: ПІБ, дані паспорта, місце проживання, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер мобільного телефону, необхідні для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора.
У подальшому, відповідач уклав договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, що був вчинений одноразовим ідентифікатором, відтак цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Разом із тим, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої ст.512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, то суд виходить з наступного.
Частиною першою ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Пунктом 1.5.2 кредитного договору передбачено проценти за користування кредитом. які становлять 3600 грн. і нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Сторони у договорі також погодили, що кредит надається строком на 15 днів з 28 травня 2021 року по 12 червня 2021 року. Отже, за таких умов договору, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише за 15 днів, починаючи з дня укладення договору. Даним договором також обумовлено, що після спливу строку кредитування нарахування процентів за користування кредитом припиняється.
Оскільки договором визначено проценти за користування кредитом в розмірі 3600 грн. (п.1.5.2), тому суд приходить до висновку, що саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо стягнення процентів в іншій частині, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.
Відповідно до п.2.3.1.2 кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних (базових)умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору.
Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.
Проте, наведені умови кредитного договору є суперечливими, оскільки пунктами 1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом в термін саме до 12 червня 2021 року.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.
Тобто, право ТзОВ «Мілоан» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору, а саме після 12 червня 2021 року, тому починаючи із зазначеної дати, товариство (первісний кредитор) не мало права нараховувати проценти за користування кредитом.
Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Отже, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Суд звертає увагу на те, що позивачем відповідно до ч.2 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України суду не надано доказів, що строк кредитування за договором був пролонгований кредитодавцем відповідно до п.2.3.1.2 договору, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п.4.2 договору), тому строк кредитування, як визначено договором становив саме 15 днів.
Отже, продовження нарахування процентів за ставкою згідно із п.1.6 договору після закінчення строку кредитного договору, є неправомірним.
При цьому, позивачем не заявлено вимог про стягнення відсотків у відповідності до статті 625 ЦК України.
Зважаючи на вищевикладене, слід стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за відсотками за період зазначеного у договорі строку кредитування, а саме в розмірі 3600 грн.
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача комісії, суд звертає увагу, що відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом-це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності),для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
При цьому, суд також враховує, що у кредитному договорі ТзОВ «Мілоан» встановлюється комісія (чітко визначена сума).
З огляду на наведене, вимога про стягнення з відповідача комісії в розмірі 2280 грн. є підставною, а позов в цій частині підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1070,70 грн. та 2652 грн. понесених позивчем витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 13 зворот-15, 41).
Керуючись ст.4, ст.12, ст.13, ст.76, ст.81, ст.141, ст.258, ст.259, ст.265, ст.268, ст.274, ст.275, ст.276, ст..280, ст..281, ст.282, ст.354, ст.355 ЦПК України, ст.509, ст.510, ст.526, ст.546, ст.611, ст.625, ст.1050, ст.1054, ст.1055 ЦК України, суд
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судові витрати по справі, а саме 1070 (одна тисяча сімдесят) грн. 70 коп. судового збору та 2652 (дві тисячі шістсот п`ятдесят дві) грн. витрат, понесених на професійну правничу допомогу, а всього 3722 (три тисячі сімсот двадцять дві) грн. 70 коп.
У решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторін у справі:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , місце знаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, м. Київ.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк