Провадження №: 2/336/774/2024
УХВАЛА

22.11.2024 м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Савеленко О.А.,

за участі секретаря судового засідання Подліянової Т.Ф.

представника позивача - адвоката Шоніної О.В.

представника відповідача - адвоката Касьяненко Г.О.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Тетяна Сергіївна про визнання згоди на відчуження нерухомого майна недійсною,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Тетяна Сергіївна про визнання згоди на відчуження нерухомого майна недійсною, а саме нежитлових приміщень одне з яких знаходиться на території Комунарського району м. Запоріжжя, а інше в Шевченківському районі м. Запоріжжя.

Отже, спір між сторонами виник з приводу оскарження згоди, що стосується водночас двох об`єктів нерухомого майна, один з яких знаходиться в Шевченківському районі м. Запоріжжя, інший - в Комунарському районі м. Запоріжжя, згоду на відчуження якого позивач просить визнати недійною на підставі положень ст.ст. 203, 215, 230, 232 ЦК України.

Ухвалою суду від 27.11.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

08.08.2024 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя постановлено ухвалу, якою клопотання представника відповідачів - адвоката Касьяненко Ганни Олександрівни про призначення будівель-технічної експертизи - задоволено, призначено по справі будівельно-технічну експертизу.

Призначаючи по справі будівельно-технічну експертизу суд виходив з того, що у підготовчому судовому засіданні неодноразово представником відповідача піднімалось питання непідсудності справи Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, у зв`язку з тим, що вартість спірного нежитлового приміщення, що знаходиться у Комунарському районі міста Запоріжжя значно перевищує вартість нежитлового приміщення, що знаходиться у Шевченківському районі міста Запоріжжя. На підтвердження цих обставин, відповідачами надано довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, та висновки експерта за результатами проведення оціночної-будівельної експертизи.( т.1 а.с.120-125, т. 2 а.с.64-123)

Оскільки в даній категорії справ має бути застосована виключана підсудність, тобто справу має розглядати суд за місцезнаходженням об`єкта нерухомості вартість якого є найвищою, при цьому сторонами подані документи про вартість майна, які суперечать один одному, у суду виникли обґрунтовані сумніви, щодо дійної вартості майна, та сумніви щодо правильності висновків про вартість спірного майна, в зв`язку з чим було задоволено клопотання про призначення експертизи.

Вказана ухвала була скасована Запорізьким апеляційним судом 16.10.2024 року про що прийнято постанову.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд окрім іншого вказав, що чинними нормами ЦПК України передбачено, що такий доказ як експертиза відноситься тільки до предмету спору. Предметом спору в даній справі є вимога нематеріального характеру - визнання згоди на укладення договорів дарування недійсною. Майнових вимог в даній справі не заявлено. На обґрунтування вибору підсудності, позивачем надано належні звіти про оцінку майна, зроблені належним суб`єктом оціночної діяльності, які до відповідальності за надання неправдивого висновку (звіту) не притягнута, жодних скарг від відповідачів на її діяльність до відповідних установ не надходило. Чинними нормами цивільного процесуального законодавства України не встановлено обов`язку суду чи сторін проводити судові експертизи, сплачувати грошові кошти за їх проведення та надавати будь-які інші докази після відкриття провадження судом у справі задля визначення підсудності справи.

Після повернення матеріалів справи до суду першої інстанції, було встановлено, що в матеріалах справи наявна скарга адвоката Касьяненко Г.О. до Вищої ради правосуддя щодо дисциплінарного проступку судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко О.А.

В скарзі представник відповідачів у тому числі посилається на те, що суддею Савеленко О.А. допущено поведінку, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя, зокрема у питаннях моралі, чесності, непідкупності; умисне внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод або інше порушення закону, що призвело до істотних негативних наслідків.

Також у скарзі представник посилається на те, що суддя Савеленко О.А. намагається всілякими засобами залишити справу у своєму провадженні, що в свою чергу викликає обґрунтовані сумніви в чесності та непідкупності судді.

22.11.2024 року у судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 повідомила, що вважає суддю зацікавленою у розгляді справи, оскільки справа не передана до Комунарського районного суду м. Запоріжжя. Представник відповідача підтримала таку позицію.

Представник позивача вказала про відсутність підстав для відводу судді, а таку поведінку відвідача охарактеризувала як тиск на суд задля ухвалення позитивного рішення на їх користь.

Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Так, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статті 36 ЦПК України, згідно якої суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді і містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Поняття інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, є оціночним, законодавчо не визначеним, та може включати будь-які обставини, які можуть викликати у суду або у сторін сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11 до неї, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно із ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22 грудня 1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України", наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

У п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року (Схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23) визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах "Микаллеф проти Мальти", "Мезнарич проти Хорватії", в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Однією з процесуальних форм забезпечення об`єктивності та неупередженості судового розгляду є гарантоване законом право відводу (самовідводу) у визначених законом випадках. Як випливає зі змісту норм ЦПК України, відвід (самовідвід) судді є одним з механізмів, що забезпечує законність та обґрунтованість судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на позицію відповідачів по справі, з метою виключення будь-яких сумнівів щодо безстороннього, справедливого та неупередженого вирішення спору, у тому числі і з боку сторонніх спостерігачів, вважаю за доцільне заявити самовідвід від розгляду цієї справи, з підстав, передбачених ст.36 ЦПК України.

УХВАЛИВ:

Відвести суддю Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Савеленко О.А. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Тетяна Сергіївна про визнання згоди на відчуження нерухомого майна недійсною.

Передати зазначену вище цивільну справу до канцелярії Шевченківського районного суду м. Запоріжжя для виконання вимог ст.33ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено і підписано 22.11.2024 року

Суддя О.А. Савеленко