ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/745/24
Провадження №2/477/800/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судових засідань Клюсевич-Шараповою Н.М.,

розглянувши в спрощеному порядку без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2024 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати дійсним договір №3877 купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного на товарній біржі «Нерухомість-Південь» 29 червня 1999 року.

Вказав, що 29 червня 1999 року між ОСОБА_4 та відповідачами на товарній біржі «Нерухомість-Південь» був укладений договір №3877 купівлі-продажу будинку АДРЕСА_2 , та зареєстрований в МБТІ за реєстровим №5.

При реєстрації договору сторонами були виконані всі умови договору купівлі-продажу. При укладенні договору користувалися положеннями ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», яким передбачено, що такий договір купівлі-продажу подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , на яке він має право на спадщину за законом, так як є сином померлого.

Після сплину шестимісячного терміну, згідно чинного законодавства України, він звернувся до приватного нотаріуса Сапеги О.П. з заявою про оформлення спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нормами Цивільного кодексу України передбачено обов`язкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, тому просив суд визнати договір дійсним.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися, причини неявки не повідомили, відзиву не подали.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

29 червня 1999 року між батьком позивача ОСОБА_4 та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір №3877 купівлі продажу будинку АДРЕСА_2 . Договір був укладений в письмовій формі на товарній біржі «Нерухомість-Південь», відповідно вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та здійснений запис в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №3877 від 29 червня 1999 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 покупець ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Шполянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21 травня 2022 року.

На теперішній час позивачу, який є спадкоємцем майна ОСОБА_4 , стало відомо, що для оформлення спадщини, яка залишилися після смерті батька ОСОБА_4 , потрібно, щоб договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений в письмовій формі та посвідчений нотаріально. Однак, на теперішній час, нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе, оскільки відбулися зміни в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст.224 ЦК України 1963 року, який діяв на той час (час укладення договору), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язаний передати майно у власність покупця, а останній зобов`язаний прийняти майно та сплатити за нього обумовлену грошову суму.

Право власності на майно, придбане за таким договором настає, відповідно до ст. 128 того ж кодексу, з часу передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що між сторонами відбулася домовленість про купівлю-продаж будинку.

На підтвердження угоди між сторонами був підписаний в простій письмовій формі договір купівлі-продажу №3877 від 29 червня 1999 року, посвідчений товарною біржою «Нерухомість-Південь» та зареєстрований в МБТІ за реєстровим №5.

Після укладення договору покупець сплатив власникам повну вартість житлового будинку і отримав його у користування та володіння.

В той же час, нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна не відбулося, що не дає можливості спадкоємцю померлого покупця ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_1 оформити спадщину, яка залишилася після смерті його батька ОСОБА_4 та розпоряджатися ним.

Слід відмітити, що постановою Верховної Ради України № 1377-VIII від 19 травня 2016 року «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області був перейменований на Вітовський, а відповідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX у Миколаївській області було утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаєві), до складу якого увійшла і Первомайська територіальна громада (із смт. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області), а також ліквідовано у Миколаївській області старі районні територіальні утворення, зокрема й Вітовський район.

Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час укладення договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином.

Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч.1 ст.47 ЦК України).

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що такий договір підлягає реєстрації у відповідному виконкомі органу місцевого самоврядування (або ж в МБТІ відносно міст та селищ міського типу). Однак сама по собі відсутність такої технічної реєстрації не впливала на момент виникнення права власності на дійсність договору за вимогами ЦК України 1963 року.

Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України 1963 року суд може на вимогу однієї із сторін договору визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього.

Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору вбачається, що його сторони узгодили всі суттєві умови угоди, в тому числі й ціну, а потім виконали зобов`язання за ним, тому суд вбачає достатньо підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір № 3877 від 29.червня 1999 року купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений на товарній біржі «Нерухомість-Південь».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.В. Козаченко