Справа № 361/7796/23
Провадження № 2/361/1448/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калинівської селищної ради Броварського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк в два місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати покласти на позивача.

Свій позов обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мама ОСОБА_2 .

11 листопада 2008 року ОСОБА_2 на випадок її смерті зробила розпорядження та заповіла ОСОБА_1 майно, яке зазначено в заповіті.

До переліку майна, яке заповідала спадкодавець спадкоємцю входить наступне:

1. 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями та присадибну земельну ділянку площею 0,2115 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, діє на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1-424.

2. Земельна ділянка площею 0,1710 га надана для ведення особистого селянського господарства, свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого Броварською районною Державною нотаріальною конторою 30 вересня 2008 року за реєстром № 1-4244.

3. Земельна ділянка площею 2,0198 га надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 608850, виданого Броварською райдержадміністрацією 12 січня 2006 року.

4. 3емельна ділянка площею 2,0197 га, яка була надана для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, що діє на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Броварською районною Державною нотаріальною конторою 30 вересня 2008 року за реєстрем № 1- 4247.

25 червня 2023 року у телефонній розмові із рідною сестрою ОСОБА_3 позивачу стало відомо, що мама на його ім`я склала заповіт, який перебував у неї і вона має намір передати заповіт та правовстановлюючі документи на майно, яке належало спадкоємцю, для оформлення спадщини.

Сестра ОСОБА_4 тривалий час проживає у російській федерації і є громадянином Росії, тому не володіла інформацією про строк який встановлений законом, щодо звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини і повідомила його про існування заповіту поза межами строку який встановлений законом.

14 серпня 2023 року позивачем було отримано через кур`єра (який приїхав із росії мікроавтобусом) заповіт та правовстановлюючі документи на майно.

18 серпня 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округа Київської області Бурлака Олега Вікторовича який у своєму листі вих. № 309/01-16 від 18.08.2023 року вказав, враховуючи що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому він як спадкоємець повинен був звернутися до нотаріальної контори (або до приватного нотаріуса) із заявою про прийняття спадщини в строк до 30.03.2023 року, та порекомендував звернутися до судових органів для вирішення питання, визначення додаткового строку про прийняття спадщини.

Позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкоємцем і про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався поза межами строку передбаченого ст. 1270 ЦК України, який встановлюється у шість місяців, що починається з часу відкриття спадщини.

12 вересня 2023 року ухвалою судді Броварського мсіькрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 22 листопада 2023 року.

20 лютого 2023 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить прийняти рішення на розсуд суду.

05 грудня 2024 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 25 квітня 2024 року.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви, просив позов задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, подав клопопотання, в якому просив проводити розгляд справи у їх відсутність.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, встановив обставини справи та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , видане Виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 72 та свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , виданим Новолазарівською р/р Новобугського району Миколаївської області, актовий запис № 15.

11 листопада 2008 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений Державним нотаріусом Броварської районної Державної нотаріальної контори Юхтою Л.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1-5116, яким заповіла майно, яке належить їй на праві особистої власності:

1. Житловий будинок з надвірними будівлями та присадибну земельну ділянку площею 0,2115 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Броварською районною державною нотаріальною конторою 30 вересня 2008 року за реєстром №1-4241, які знаходяться в АДРЕСА_1 , під номером двадцять сім, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в рівній частині кожному.

2.Земельну ділянку площею 0,1710 га, надану для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на землях Красилівської сільської ради Броварського району Київської області, яка належить їй згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Броварською районною державною нотаріальною конторою 30 вересня 2008 року за реєстром №1-4244;

3. Земельну ділянку площею 2,0198 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на землях Красилівської сільської ради Броварського району Київської області, яка належить їй згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №608850, виданого Броварською райдержадміністрацією 12 січня 2006 року;

4. Земельну ділянку площею 2,0197 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на землях Красилівської сільської ради Броварського району Київської області, яка належить їй згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Броварською районною державною нотаріальною конторою 30 вересня за реєстром №1-4247, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

18 серпня 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округа Київської області Бурлака Олега Вікторовича який у своєму листі вих. № 309/01-16 від 18.08.2023 року вказав, враховуючи що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому він як спадкоємець повинен був звернутися до нотаріальної контори (або до приватного нотаріуса) із заявою про прийняття спадщини в строк до 30.03.2023 року, та порекомендував звернутися до судових органів для вирішення питання, визначення додаткового строку про прийняття спадщини.

Згідно довідки № 722 від 1.08.2023 року, виданої виконкомом Калинівської селищної ради, ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована та проживала одна в АДРЕСА_1 .

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є буд-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обстав справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів, 3) показаннями свідків.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд неможе збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно дост.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що зазначено у ч.3 ст. 1272 ЦК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24постанови від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Водночас, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану було внесені зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану.

Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

19 червня 2023 року набрав чинності підпункт 2 пункту 3 постанови КМУ від 09 травня 2023 року № 469 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану , виключено пункт 3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану, яким було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці, та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

25.01.2023 року Верховний Суд у справі № 676/47/21 зробив такий висновок.

Так, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України(ч. 2ст. 4 ЦК України).

Виходячи з виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини.

Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1270 ЦК України).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Отже, виходячи із зазначених правових висновків щодо застосування норм права, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів є обов`язковими для застосування, позивач, звернувся 18.08.2023 року до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округа Київської області Бурлака Олега Вікторовича який у своєму листі вих. № 309/01-16 від 18.08.2023 року вказав, враховуючи що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому він як спадкоємиць повинен був звернутися до нотаріальної контори (або до приватного нотаріуса) із заявою про прийняття спадщини в строк до 30.03.2023 року, та порекомендував звернутися до судових органів для вирішення питання, визначення додаткового строку про прийняття спадщини.

Окрім того, 19 червня 2023 року, набрав чинності підпункт 2 пункту 3постанови КМУ від 09 травня 2023 року № 469 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану, яким виключено пункт 3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану , якою було встановлено, що протягом строку для прийняття спадщини або відмови від його ухвалення зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення терміну для прийняття спадщини.

В обґрунтування причин поважності пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилався на те, що не знав про заповіт, а заповіт та правовстановлюючі документи знаходились у його сестри ОСОБА_5 , яка тривалий час проживає у російській федерації і є громадянкою росії, тому не володіла інформацією про строк який встановлений законом, щодо звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини і вона повідомила його про існування заповіту поза межами строку який встановлений законом, а саме 25 червня 2023 року, і заповіт та правовстановлюючі документи його сестра передала позивачу 14 серпня 2023 року через кур`єра (який приїхав із росії мікроавтобусом).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд приймає до уваги, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з наступних причин: у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій; у зв`язку з тим, що позивач не знав про заповіт, а заповіт та правовстановлюючі документи знаходились у його сестри ОСОБА_5 , яка є громадянкою росії, тому не володіла інформацією про строк який встановлений законом, щодо звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини і заповіт та правовстановлюючі документи його сестра передала позивачу 14 серпня 2023 року через кур`єра, який приїхав із росії.

Крім того суд звертає увагу на те, саме на імя позивача складений заповіт від 11.11.2008 року його матірю ОСОБА_2 , і він зазначений як єдиний спадкоємець.

При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу якості законів при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі Сєрков проти України ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо якості закону.

Крім того, у справі Новік проти України ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога якості закону у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі Христов проти України зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі Ілхан проти Туреччини від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Крім того, суд також враховує ту обставину, що пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, більш того, останній не знав про існування заповіту і, отримавши заповіт та правовстановлюючі документи 14 серпня 2023 року, він 18 серпня 2023 року звернувся до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлаки Олега Вікторовича.

Так, Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу легітимних очікувань, що, головним чином, походить від англійського терміну legitimate expectations як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті22,57,58,94та152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права.

З урахуванням викладеного, виходячи із аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивачем наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-83, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 додатковий строк - два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.