КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/5086/23 Головуючий у І інстанції Сташків Т.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільній власності,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Обухівського районного суду Київської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільній власності.

25 липня 2024 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Колісника А.І. подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання рішенням у справі № 372/1281/21 законної сили.

В доводах клопотання зазначав, що на обґрунтування позовних вимог позивач посилається на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 липня 2017 року у справі № 372/1187/16-ц, яким визнано спільною сумісною власністю майно, придбане ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час проживання у шлюбі.

У подальшому ОСОБА_1 звернулась до Обухівського районного суду Київської області про виділ в натурі частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки та вселення у справі 372/1281/21.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено.

ОСОБА_2 , не погоджуючись з прийнятими рішеннями судів, подав до Касаційного суду касаційну скаргу.

Таким чином, рішенням суду у справі 372/1281/21 між сторонами поділено в натурі майно, яке є спільною сумісною власністю, проте таке рішення не є остаточним, оскільки оскаржується в касаційному порядку.

У той же час, предметом розгляду справи №372/5086/23 є припинення права власності на частку у спільній власності, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:054:0106, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Тобто, предметом розгляду даної справи є те саме право власності на майно, питання щодо якого переглядається Верховним Судом.

Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_2 - адвокат Колісник А.І. просив провадження у справі №372/5086/23 зупинити до набрання рішенням у справі № 372/1281/21 законної сили.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року зупинено провадження у цивільній справі № 372/5086/23 (провадження №2-347/24) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільній власності, до набрання рішенням у справі № 372/1281/21 законної сили.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не встановлення судом дійсних обставин справи, просить скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.

Вказує, що суд першої інстанції лише послався на те, що предметом даного спору є припинення права власності ОСОБА_1 на частку у спільній власності, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:054:0106, яка розташована по АДРЕСА_1 та констатував, що у провадженні Верховного Суду перебуває цивільна справа №372/1281/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , у якому позивач просив здійснити поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, кадастровий номер :01:054:0106, по АДРЕСА_1 , вселити її.

При цьому, з огляду на мотивувальну частину оскаржуваної ухвали, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ЦПК України взагалі не вказав, у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду іншої справи з даною справою, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, не проаналізував та не встановив у визначеному законом порядку, чи дійсно від наслідків розгляду справи № 372/1281/21 залежить прийняття рішення у зазначеній цивільній справі, оскільки позовні вимоги про виділ в натурі частки жодним чином не впливають на постановлення рішення у даній справі, де предметом розгляду є зовсім інші правовідносини.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що за вимогами вищевказаної норми процесуального закону - суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Згідно приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п. 14 ч.1 ст. 353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі до набрання рішенням законної сили у справі №372/1281/21.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, оскільки вони не відповідають вимогам цивільного процесуального законодавства.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Обухівського районного суд Київської області від 24 квітня 2017 року встановлено факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 28 березня 2007 року по 14 липня 2007 року.

Визнано житловий будинок, земельну ділянку площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:054:0106, які розташовані по АДРЕСА_1 та автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на 1/2 частку житлового будинку, земельної ділянки площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:054:0106, які розташовані по АДРЕСА_1 та автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Дане рішення набрало законної сили.

В подальшому ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ в натурі частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, кадастровий номер :01:054:0106, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та вселення її.

Обухівський районний суд Київської області рішенням від 03 травня 2023 року позов задовольнив. Припинив право спільної часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Виділив ОСОБА_1 в натурі в окремий об`єкт нерухомості та визнав за нею право власності на 1/ 2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до 3 варіанту висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 04 жовтня 2022 року № 10016, проведеної судовим експертом Незалежного інституту судових експертиз Свістуновим І. С., а саме - приміщення в житловому будинку площею 41,30 кв. м: приміщення 1-1 (6,70 кв. м) - коридор; приміщення 1-2 (13,30 кв. м) - кухня; приміщення 1-6 (8,70 кв. м) - котельня; приміщення 1-7 (12,60 кв. м) - веранда, господарські будівлі та споруди: Г - літня кухня, № 1-2 - 64/100 частин огорожі.

Виділив ОСОБА_2 в натурі в окремий об`єкт нерухомості та визнав за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до 3 варіанту висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 04 жовтня 2022 року № 10016, проведеної судовим експертом Незалежного інституту судових експертиз Свістуновим І. С., а саме - приміщення в житловому будинку площею 38,10 кв. м: приміщення 1-3 (9,20 кв. м) житлова; приміщення 1-4 (20,40 кв. м) житлова; приміщення 1-5 (8,50 кв. м) житлова; приміщення 1-4 (7,2 кв. м) кімната; господарські будівлі та споруди: Б - гараж, I - колодязь, № 1-2 - 36/100 часток огорожі.

Виділив ОСОБА_1 земельні ділянки, загальною площею 500,0 кв. м. (0,0500 га), а саме: земельну ділянку, площею 93,7 кв. м (0,00937 га), що на схемі позначена під № 1 (зображена зеленим кольором), яка проходить по точках: 1-2-3-13-12-11-10-1 зі сторонами: 7,24м-2,95м-2,73м лінія проходить по лінії поділу житлового будинку (літ. «А») - 2,15м-4,32м-11,9м; земельну ділянку, площею 406,3 кв. м (0,04063 га), що на схемі позначена під № 2 (зображена зеленим кольором), яка проходить по точках: 6-7-8-9-14-15-16-6 зі сторонами: 17,72м-38,28м-5,96м-11,9м-16,23м-6,63м-9,89м.

Виділив ОСОБА_2 земельну ділянку, загальною площею 500,0 кв. м (0,0500 га), що на схемі позначена під № 3 (зображена жовтим кольором), яка проходить по точках: 3-4-5-6-16-15-14-9-10-11-12-13-3 зі сторонами: 8,97м-20,86м-10,18м-9,89м-6,63м-16,23м-11,9м-4,58м-4,32м-2,15м лінія проходить по лінії поділу житлового будинку (літ. «А») - 2,73м.

Вселив ОСОБА_1 в житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнув ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 12 258,00 грн та вартість судової експертизи в розмірі 31 300,00 грн, а всього 43 558,00 грн.

Київський апеляційний суд постановою від 14 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 травня 2023 року - без змін.

Адвокат Колісник А. І. як представник ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року.

На час розгляду апеляційної інстанції справи №372/5086/23, справа № №372/1281/21 Верховним Судом не розглянута, остаточне рішення не ухвалено.

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2024 року зупинено виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 травня 2023 року до закінчення касаційного провадження у справі №372/1281/21.

Звертаючись до суду з позовом у справі №372/5086/23, ОСОБА_2 просив припинити право власності ОСОБА_1 на частку у спільній власності, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:054:0106, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Предметом спору у справі №372/1281/21, яка перебуває на розгляді у Верховному Суді, є поділ між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рівними частинами в натурі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, кадастровий номер :01:054:0106, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також вселення ОСОБА_1 до вказаного житлового будинку.

Предметом спору у справі №372/5086/23 є припинення права власності ОСОБА_1 на частку у спільній власності, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:054:0106.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що ця норма застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Згідно роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в п.33 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України №6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Зупиняючи провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у справі №372/1281/21, суд першої інстанції в порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України не зазначив мотивів такого процесуального рішення та не вказав, як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою №372/1281/21, що перебуває на розгляді Верховного Суду; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду даної справи.

Поряд із цим, системний аналіз матеріалів справи свідчить про те, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи №372/5086/23 цілком об`єктивно має змогу здійснити оцінку доводів позивача щодо неможливості спільного володіння і користування спірним нерухомим майном та наявності чи відсутності передбачених положеннями статті 365 ЦК України підстав для припинення права відповідача на частку у спільному майні.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що зупинення провадження у даній справі не відповідає вимогам процесуального закону, суперечить принципу ефективності судового процесу і перешкоджає подальшому провадженню у справі, порушуючи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумності строків розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що ухвала про зупинення провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п. 2 ч.1 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 21 листопада 2024 року.

Судді: Д.О. Таргоній

С.А. Голуб

Т.А. Слюсар