УХВАЛА

12 липня 2024 року

м. Київ

справа № 456/253/22

провадження № 61-6231ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В. розглянув заяву приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» про відвід судді Верховного Суду Пророка Віктора Васильовича у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» про визнання недійсним договору оренди, усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою шляхом зобов`язання її повернення,

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2024 року засобами поштового зв`язку представник приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» (далі - ПП «ПАФ «Батько і Син») - адвокат Галушко О. І. подала касаційну скаргу на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 березня 2024 року у цивільній справі № 456/253/22.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 29 квітня 2024 року призначено суддю-доповідача Пророка В. В., судді, які входять до складу колегії: Ситнік О. М., Петров Є. В.

14 червня 2024 року через підсистему Електронний суд представник

ПП «ПАФ «Батько і Син» - адвокат Галушко О. І. подала клопотання про зупинення виконання рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2023 року у справі № 456/253/22 до закінчення касаційного перегляду справи.

Ухвалою Верховного Суду, у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ситнік О. М., від 24 червня 2024 року відкрито касаційне провадження в справі № 456/253/22 за касаційною скаргою представника ПП «ПАФ «Батько і Син» - адвоката Галушко О. І. на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 березня 2024 року, витребувано справу із місцевого суду. Клопотання представника ПП «ПАФ «Батько і Син» - адвоката

Галушко О. І. про зупинення виконання рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2023 року та постанови Львівського апеляційного суду від 26 березня 2024 року задоволено, зупинено виконання рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2023 року та постанови Львівського апеляційного суду від 26 березня 2024 року до закінчення касаційного провадження.

Вказана ухвала, відповідно до частини третьої статті 415 ЦПК України, була оформлена суддею Ситнік О. М., оскільки суддя-доповідач Пророк В. В. виклав окрему думку, в якій висловив власну позицію щодо прийнятності касаційної скарги представника ПП «ПАФ «Батько і Син» - адвоката Галушко О. І. та необхідності постановлені ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, з тих підстав, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, а правильне застосування норм права судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржених судових рішеннях є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення та відповідає висновками Верховного Суду.

У липні 2024 року через підсистему Електронний суд ПП «ПАФ «Батько і Син» подало заяву про відвід судді Пророка В. В. від участі у розгляді справи № 456/253/22 на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду, у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ситнік О. М., від 10 липня 2024 року заяву ПП «ПАФ «Батько і Син» про відвід судді визнано необґрунтованою та передано для вирішення зазначеного питання, іншому судді.

При цьому, суддя Ситнік О. М. не погоджуючись з висновками колегії суддів в ухвалі від 10 липня 2024 року у справі № 456/253/22, висловила окрему думку, в якій вважала, що з метою уникнення сумнівів у неупередженості чи об`єктивності судді, заяву ПП «ПАФ «Батько і Син» про відвід судді

Пророка В. В. слід було задовольнити та передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 липня 2024 заяву ПП «ПАФ «Батько і Син» про відвід передано для вирішення судді Верховного Суду Шиповичу В. В.

Відповідно до частин другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді (частина восьма статті 40 ЦПК України).

Необхідності вирішувати питання про відвід у судовому засіданні з повідомленням учасників справи не встановлено.

ПП «ПАФ «Батько і Син» свою заяву про відвід судді Пророка В. В. на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України обґрунтувало тим, що суддя Пророк В. В. на етапі відкриття касаційного провадження у своїй окремій думці вже надав оцінку доводам касаційній скарзі на предмет її підставності та обґрунтованості, та дійшов висновку про те, що суди першої та апеляційної інстанцій в цій справі дійшли правильного та обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позову ОСОБА_1 , а касаційна скарга ПП «ПАФ «Батько і Син» необґрунтована. За таких обставин, на думку заявника, суддя

Пророк В. В. фактично висловив свою позицію щодо результату розгляду касаційної скарги.

Оцінивши доводи поданої заяви, вивчивши матеріали провадження

№ 61-6231ск24, вважаю, що доводи заяви ПП «ПАФ «Батько і Син» свідчать про наявність передбачених законом підстав для відводу судді Пророка В. В.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У розглядуваній справі суддя Пророк В. В. висловлюючи окрему думку, щодо ухвали про відкриття касаційного провадження, проаналізував доводи особи, яка подала касаційну скаргу, практику Верховного Суду, обставини встановлені судами попередніх інстанцій та їх висновки по суті вирішення спору і зазначив, зокрема, таке:

«…Таким чином погоджуюся із висновком суду апеляційної інстанції про те, що врахувавши заявлені позовні вимоги та підстави, на які сторони посилалися в обґрунтування своїх вимог, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача повернути належну ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним договору оренди землі від 01 лютого 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та Приватною агрофірмою «Батько і Син» на право користування земельною ділянкою, так як вказані вимоги є безпідставними, оскільки по суті оспорюваний договір є неукладеним та не підлягає визнанню недійсним в судовому порядку…».

«…Посилання заявника в касаційній скарзі на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/2530/19, від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, колегія суддів відхиляє, оскільки ці висновки зроблені за інших фактичних обставин справ.

Аналогічного висновку доходжу і щодо твердження скаржника щодо не урахування судами першої та апеляційної інстанції висновків щодо належного способу захисту, викладених у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22, у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 136/2517/18, від 06 березня 2024 року у справі № 193/148/21, від 17 квітня 2024 року у справі № 741/1183/21 та висновків щодо наявності підстав для задоволення негаторного позову, сформульованих у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 910/1310/19.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції відповідно до висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими та фактично полягають у незгоді скаржника з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин, а також у неправильному тлумачення заявником норм матеріального та процесуального права…»

«…Таким чином, враховуючи, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, правильне застосування норм права судами першої та апеляційної інстанцій є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення та відповідає висновкам Верховного Суду, вважаю, що Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду помилково дійшов висновку про те, що наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави для відкриття касаційного провадження у справі, і належним процесуальним рішенням Верховного Суду було б постановлення ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження у цій справі...»

У частині першій статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 § 1 Конвенції право на справедливий судовий розгляд вимагає слухання справи «незалежним та безстороннім судом» (рішення ЄСПЛ від 06 травня 2003 року у справі «Клейн та інші проти Нідерландів» (Kleyn and Others v. the Netherlands) [ВП], пункт 192).

Стаття 6 § 1 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43; рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Мікалефф проти Мальти» (Micallef v. Malta) [ВП], пункт 93).

Існування неупередженості повинно бути визначено за наступними критеріями (рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Мікалефф проти Мальти» (Micallef v. Malta) [ВП], пункт 93): суб`єктивний тест, що вивчає персональні переконання і поведінку конкретного судді, з метою визначення чи існувало неупереджене або суб`єктивне ставлення судді у конкретній справі. Відповідно до об`єктивного тесту визначається чи суд, а також, серед іншого, його структура, забезпечила відповідні гарантії для виключення легітимних сумнівів стосовно його неупередженості.

Повинно бути визначено, окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність.

Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву у неупередженості суду (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 44; «Пабла Кю проти Фінляндії» (Pabla Ky v. Finland), пункт 30; від 15 жовтня 2009 року у справі «Мікалефф проти Мальти» (Micallef v. Malta) [ВП], пункт 96).

У рішенні від 09 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» ЄСПЛ підкреслив, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49). Стосовно об`єктивного критерію Суд зазначив, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52).

Висновки судді в окремій думці про те, що доводи касаційної скарги

ПП «ПАФ «Батько і Син» є необґрунтованими, а правильне застосування норм права судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржених судових рішеннях є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення та відповідає висновкам Верховного Суду, вочевидь дають заявнику об`єктивно обґрунтовані причини побоюватись, що цей суддя вже висловив свою позицію щодо вирішення спору у цій справі, надав оцінку доводам касаційної скарги, а тому в подальшому не буде неупередженим та безстороннім.

Вказане свідчить про наявність передбачених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України підстав для відводу судді.

З огляду на викладене, з метою усунення сумнівів учасників справи в об`єктивності та неупередженості суду та суддів при розгляді справи, заяву ПП «ПАФ «Батько і Син» про відвід судді Пророка В. В. необхідно задовольнити.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частина одинадцята статті 40 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд, у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» про відвід судді Верховного Суду Пророка Віктора Васильовича задовольнити.

Відвести суддю Верховного Суду Пророка Віктора Васильовича від розгляду справи № 456/253/22 (провадження № 61-6231ск24) за касаційною скаргою приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 березня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович