Справа № 369/8077/13-ц
Провадження №6/369/352/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

за участі:

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає примусовому виконанню у цивільній справі № 369/8077/13 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення,

В С Т А Н О В И В:

13.03.2024 року представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Касьяненко Дмитро Леонідович звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає примусовому виконанню у цивільній справі № 369/8077/13 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення.

Вказана заява обґрунтована тим, що 24.06.2016 року заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області ухвалено позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2Н0GК00260889 від 16.06.2005 року, в розмірі 920 102.85 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.04.2013 року складає 7 351 621,77 грн: звернути стягнення на будинок загальною площею 301,10 кв.м., житловою площею 86.30 кв.м. який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № К2Н0GК00260889 від 16.06.2005 р.) ПАТ КБ ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" судові витрати що складаються з судового збору у розмірі 3 441 (три тисячі чотириста сорок одна) гривня.

В решті позову відмовити.

16.05.2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист у справі № 369/8077/13.

Відповідач ОСОБА_3 вважає, що виконавчий лист не підлягає примусовому виконанню на тій підставі, що з резолютивної частини судового рішення у справі № 369/8077/13 вбачається, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 16.06.2005 року у розмірі 920192,85 доларів США, що за курсом 7,99 грн відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.04.2013 року складає 7 351 621,77 грн: звернуто стягнення на будинок загальною площею 301,19 кв.м., житловою площею 86,30 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № К2Н0GК00260889 від 16.06.2005 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацію правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПртваьБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Тобто, зі змісту резолютивної частини виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.05.2017 року № 369/8077/13, передбачено право іпотекодержателя ПАТ КБ «ПриватБанк» на продаж предмета, що включає можливість проведення передбачених Законом № 1404 заходів з примусового виконання судового рішення органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

На підставі вище наведеного, представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Касьяненко Дмитро Леонідович просив суд визнати виконавчий лист, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області 16.05.2017 року № 369/8077/13 таким, що не підлягає примусовому виконанню.

21.03.2024 року сказана заява надійшла до провадження судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В.

26.09.2024 року представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Хитрова Л.П. через канцелярію суду зареєструвала заперечення на заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

26.09.2024 року представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Касьяненко Д.Л. через канцелярію суду зареєстрував заяву про застосування строків позовної давності.

26.09.2024 року представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Хитрова Л.П. зареєструвала заперечення на заяву про застосування строків позовної давності.

14.10.2024 року представник відповідача - ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити.

14.10.2024 року представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення заяви поданої представником відповідача заперечувала, просила суд у її задоволенні відмовити.

Суд заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Судом встановлено, що 24.06.2016 року заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області ухвалено позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2Н0GК00260889 від 16.06.2005 року, в розмірі 920 102.85 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.04.2013 року складає 7 351 621,77 грн: звернути стягнення на будинок загальною площею 301,10 кв.м., житловою площею 86.30 кв.м. який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № К2Н0GК00260889 від 16.06.2005 р.) ПАТ КБ ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" судові витрати що складаються з судового збору у розмірі 3 441 (три тисячі чотириста сорок одна) гривня.

В решті позову відмовити.

Вказане рішення неодноразово переглядалось апеляційним судом та судом касаційної інстанції

При неодноразовому перегляді одним із основним питань, яке досліджувалось судами був саме спосіб захисту, обраний Банком при зверненні до суду із таким позовом.

16.05.2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист у справі № 369/8077/13.

Так на примусовому виконанні у приватного виконавця Корольова Михайла Андрійовича у період з 14.07.2020 р. по 17.05.2021 р. перебувало виконавче провадження № 62569061 з примусового виконання виконавчого листа № 369/8077/13-ц, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок загальною площею 301,10 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем.

18.11.2020 р. предмет іпотеки реалізовано на електронних торгах в межах виконавчого провадження № 62569061.

21.12.2020 р. новому власнику майна видано Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке посвідчене приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. за № 8829 та яке є чинним;

Рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки фактично виконано в межах виконавчого провадження № 62569061 та частково погашено заборгованість Банку.

Також, Верховний Суд, розглядаючи по суті питання того, чи спосіб виконання судового рішення, який був реалізований примусово, відповідає вимогам закону, оцінивши існуючі правові норми, дійшов висновку - відповідає.

Також, у постанові від 23.08.2023 року по справі № 369/8077/13 Верховний Суд встановив, що ціна предмету іпотеки становить 2 375 850,00 грн. (п. 12 Договору іпотеки), а тому, посилання Заявника на судову практику щодо неналежного способу захисту, обраного Банком при зверненні стягнення на предмет іпотеки не може бути підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки такі підстави не передбачені ч. 2 ст. 432 ЦПК України.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що питання щодо правомірності виконання вказаного виконавчого документа саме в примусовому порядку досліджувалось судами під час розгляду скарги ОСОБА_3 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. з винесення постанови від 14 липня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 62569061 щодо виконання виконавчого листа, виданого 16 травня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Звертаючись із скаргою на дії приватного виконавця Корольова М.А. з відкриття виконавчого провадження, заявник також посилався на те, що виконавчий лист від 16 травня 2017 року не передбачає заходів примусового виконання рішення суду, оскільки за змістом судового рішення у справі № 369/8077/13-ц право ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» захищене способом, передбаченим пунктом 4 частини 1 статті 39 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (в актуальній редакції далі - Закон про іпотеку) - шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону про іпотеку, тобто, з наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» права укласти від свого імені договір купівлі-продажу нерухомого майна. Встановивши дану обставину, приватний виконавець Корольов М.А. повинен був повернути виконавчий лист від 16 травня 2017 року стягувачу (ПАТ КБ «ПриватБанк») на підставі пунктів 7, 9 частини 4 статті 4 Закону України 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (в актуальній редакції далі - Закон про виконавче провадження).

У задоволенні вказаної скарги в частині визнання дій приватного виконавця Корольова М.А. з відкриття виконавчого провадження ОСОБА_3 було відмовлено, що підтверджується відповідною постановою Верховного Суду по справі № 369/7440/21.

Таким чином, проаналізувавши заяву представника заявника та наявні в матеріалах докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає примусовому виконанню.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 432 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає примусовому виконанню у цивільній справі № 369/8077/13 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 24.10.2024 року.

Суддя А.В. Янченко