судді Чернівецького апеляційного суду Перепелюк І.Б.
11 липня 2024 року м. Чернівці
справа № 719/189/23
провадження №22-ц/822/618/24
в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на окрему ухвалу Новодністровського міського суду Чернівецької області від 28 травня 2024 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
АТ «Сенс Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 713 024,89 грн. та судових витрат в сумі 10 695,37 грн.
Позов обґрунтовано наступним. 17.12.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит №224 від 02.04.2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем на користь ПАТ «Альфа-Банк».
02.04.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 уклали Кредитний договір №224. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору банк зобов?язувався надати боржнику кредит у сумі 20 000,00 дол.США, а відповідач - повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором.
Кредитор свої зобов`язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у 20 000,00 дол. США, однак відповідач свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконував належним чином, внаслідок чого рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.07.2014 року було стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 02.04.2007 року в сумі 158 461,68 грн. та судові витрати.
12.08.2022 року позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» та внесенно відповідні зміни до відомостей про юридичну особу в ЄДРПОУ.
Внаслідок порушення умов договору від 02.04.2007 року у відповідача виникла заборгованість, розрахована на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, яка складається з суми заборгованості за ставкою 24% на кредитну заборгованість по тілу кредиту - 283 725,34 грн, сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість по відсотках, комісіях, пені - 1 163,84 грн., сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість по тілу кредиту 413 203,93 грн та заборгованість за інфляційними витратами на кредитну заборгованість по відсотках, комісіях, пені 14 931,78 грн. З огляду на зазначене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України в сумі 713 024,89 грн та судові витрати у розмірі 10 695,37 грн.
06 червня 2023 року було винесено заочне рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області у справі №719/553/21, яким позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково та стягнуто загальну заборгованість в сумі 593 365,35 грн.
29 січня 2024 року в суд надійшла заява від представника відповідача про перегляд заочного рішення.
В обґрунтування заяви вказано, що 21.07.2021 року приватним виконавцем Кондрюком К.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо виконання рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.07.2014 року у зв`язку із повною сплатою заборгованості.
Відтак, представник відповідача вважав безпідставним нарахування позивачем заборгованості в порядку ст.625 ЦК України.
28 травня 2024 року Новодністровським міським судом Чернівецької області постановлено окрему ухвалу, яку надіслано Міністерству юстиції України для реагування на допущені приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К.О. порушення ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень Закону України «Про виконавче провадження», виявлені судом під час розгляду цивільної справи 719/189/23, для вирішення питання наявності підстав для притягнення приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О. до дисциплінарної відповідальності.
Не погоджуючись з окремою ухвалою суду приватний виконавець Кондрюк К.О. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу Новодністровського міського суду Чернівецької області від 28 травня 2024 року. В апеляційній скарзі приватний виконавець Кондрюк К.О. вважає ухвалу суду такою, що підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи. Зазначає, що при виконанні виконавчого листа №719/327/14-ц виданого Новодністровським міським судом Чернівецької області 06.04.2015 року приватним виконавцем не порушено жодної норми законодавства. Висновки суду відносно того, що має місце бездіяльність приватного виконавця, що спричинила порушення інтересів не лише стягувача банку але і боржника - відповідача, за рахунок доходів майна якого могло бути виконано повністю чи частково рішення суду від 23.07.2014 року і нараховано менше платежів в порядку ст.625 ЦК України є передчасними, оскільки рішення суду у справі №719/189/23 не набрало законної сили.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 11 липня 2024 року апеляційну скаргу задоволено, окрему ухвалу суду скасовано.
Члени колегії, задовольняючи апеляційну скаргу посилались на те, що під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, не було встановлено підстав для постановлення окремої ухвали відносно приватного виконавця, оскільки його дії чи бездіяльність не були оскаржені та не визнані протиправними. При розгляді справи, предметом позову якого було стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції не повинен був давати оцінку діям чи бездіяльності приватного виконавця, оскільки це не було предметом спору даної справи.
Вважаю, що задовольняючи апеляційну скаргу та скасовуючи окрему ухвалу, членами колегії не було враховано наступного.
Відповідно до частин 1, 5 - 7 статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
Окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.
Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
З аналізу вказаної статті вбачається, що окрема ухвала суду - це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушення.
Підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення.
Тобто, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється.
Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.
Причини та умови, що сприяли вчиненню порушення можуть полягати у неналежному виконанні посадовими особами обов`язків, перевищенні влади чи зловживанні нею, порушенні строків розгляду звернень, невжитті заходів реагування на заяви громадян тощо.
Встановлено, що АТ «Сенс Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 713 024,89 грн. та судових витрат в сумі 10 695,37 грн.
Позов обґрунтовано наступним. 17.12.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит №224 від 02.04.2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем на користь ПАТ «Альфа-Банк».
02.04.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 уклали Кредитний договір №224. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору банк зобов?язувався надати боржнику кредит у сумі 20 000,00 дол.США, а відповідач - повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором.
Відповідач свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконував належним чином, внаслідок чого рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.07.2014 року було стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 02.04.2007 року в сумі 158 461,68 грн. та судові витрати.
Внаслідок порушення умов договору від 02.04.2007 року у відповідача виникла заборгованість, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, яку позивач просив стягнути з відповідача в сумі 713 024,89 грн та судові витрати у розмірі 10 695,37 грн.
Заочним рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 06 червня 2023 року позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково та стягнуто загальну заборгованість в сумі 593 365,35 грн.
29 січня 2024 року в суд надійшла заява від представника відповідача про перегляд заочного рішення.
В обґрунтування заяви вказано, що 21.07.2021 року приватним виконавцем Кондрюком К.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо виконання рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.07.2014 року у зв`язку із повною сплатою заборгованості.
Відтак, представник відповідача вважав безпідставним нарахування позивачем заборгованості в порядку ст.625 ЦК України.
За наслідками розгляду зазначеної справи, судом першої інстанції було встановлено наступне.
21.07.2021 року приватним виконавцем Кондрюком К.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, фактичного виконання в повному обсязі рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.07.2014 року згідно з виконавчим документом.
З копії постанови приватного виконавця від 06.03.2024 року вбачається, що ним же скасовано постанову приватного виконавця Кондрюка К.О. про закінчення виконавчого провадження від 21.07.2021 року, без жодного обгрунтування та мотивації.
Постанова приватного виконавця Кондрюка К.О. про скасування своєї ж постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.07.2021 року з`явилась 06 березня 2024 року (тобто через 2 роки і 7 місяців) тільки після того як представник банку почав з`ясовувати причини винесення постанови приватним виконавцем про закінчення виконавчого провадження.

З 21 липня 2021 року по 06 березня 2024 року приватним виконавцем Кондрюком К.О. через винесену ним постанову про закінчення виконавчого провадження не вчинялось жодних дій на примусове виконання рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.07.2014 року, хоча заборгованість за вищевказаним рішенням суду продовжувала існувати, внаслідок чого позивачем нараховувались відповідачу відсотки та інфляційні витрати в порядку ст. 625 ЦК України.

На думку суду, така бездіяльність приватного виконавця, спричинена його ж протиправним рішенням, порушила інтереси не лише стягувача банку, але і боржника відповідача, за рахунок доходів та майна якого могло бути виконано повністю чи частково рішення суду від 23.07.2014 року і нараховано менше платежів в порядку ст. 625 ЦК України, з огляду на той факт, що згідно матеріалів ВП № 60507841 ОСОБА_2 мав рухоме майно, на яке було накладено арешт приватним виконавцем Кондрюком К.О., зокрема легковий автомобіль.

Постанова про закінчення виконавчого провадження від 21.07.2021 року разом з оригіналом виконавчого листа №719/327/14-ц від 06.04.2015 року в порушення строків, передбачених ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», була направлена суду не на наступний день - 22 липня 2021 року, а лише через 1 рік і 7 місяців, а саме 20 лютого 2023 року.

08 квітня 2024 року приватний виконавець Кондрюк К.О., посилаючи на постанову від 06.03.2024 року про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.07.2021 року, звернувся до Новодністровського міського суду Чернівецької області про повернення йому оригіналу виконавчого листа №719/327/14-ц від 06.04.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець Кондрюк К.О. зобов`язаний був не пізніше 07 березня 2024 року винести постанову про відновлення виконавчого провадження, без існування якого суд не вправі повернути оригінал виконавчого листа.

Однак, ні на момент звернення із заявою від 08.04.2024 року, ні на дату ухвалення судом рішення по справі, зокрема, 28 травня 2024 року, виконавче провадження так і не відновлене.

В порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець Кондрюк К.О. не вчиняє жодних дій для відновлення виконавчого провадження для вжиття відповідних заходів з метою примусового виконання рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.07.2014 року, що має наслідком порушення прав та інтересів стягувача.

При цьому, як вбачається із матеріалів виконавчого провадження №60507841, що містяться в АСВП, не дивлячись на те, що дане виконавче провадження не відновлене і у приватного виконавця відсутній оригінал виконавчого листа №719/327/14-ц від 06.04.2015 року, приватний виконавець Кондрюк К.О. вчиняє дії на примусове стягнення заборгованості шляхом витребування банківської інформації стосовно ОСОБА_2 , зокрема, наявності у нього відкритих рахунків у деяких банківських установах України.

Під час розгляду вищевказаної цивільної справи з`ясувалось, що кількість матеріалів виконавчого провадження, які містяться в АСВП, та матеріалів виконавчого провадження №60507841, які є в паперовому вигляді у приватного виконавця, суттєво відрізняється, оскільки певна кількість матеріалів є в АСВП, проте немає в матеріалах ВП, витребуваних судом у виконавця, і навпаки. Такі дії ОСОБА_1 з приводу несумлінного виконання вимог щодо ведення матеріалів виконавчого провадження №60507841.

Також судом першої інстанції зазначено, що приватним виконавцем Кондрюком К.О. в повній мірі не була виконана ухвала Новодністровського міського суду Чернівецької області від 14 травня 2024 року про витребування матеріалів виконавчого провадження, внаслідок чого було відкладено судове засідання на 28.05.2024 року.

28.05.2024 року приватний виконавець так і не виконав в повній мірі ухвалу суду від 14 травня 2024 року про витребування доказів, оскільки не було додано всіх документів, що містяться в АСВП та листування із судом з приводу повернення оригіналу виконавчого листа.

Виявлене свідчить про численні порушення приватним виконавцем Кондрюком К.О. положень Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення прав та інтересів як боржника так і стягувача.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Статтею 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Тлумачення ч. 1 ст. 262 ЦПК України свідчить, що суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо під час вирішення спору встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки в їхній діяльності.

Отже, постановлення окремої ухвали є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) саме на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

Повно з`ясувавши всі обставини справи та встановивши порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» допущені приватним виконавцем Кондрюком К.О., суд першої інстанції зробив правильний висновок, щодо наявності підстав для постановлення окремої ухвали.

За таких обставин, вважаю, що окрема ухвала суду є законною та обгрунтованою. Судом першої інстанції, при розгляді справи, повно встановлені всі обставини та виявлені порушення закону приватним виконавцем Кондрюком К.О., що потягли за собою порушення прав та інтересів сторін по справі, породження нового позову та судових розглядів.

Суддя І.Б. Перепелюк