Справа № 463/6541/24
Провадження № 2-н/463/1816/24
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

15 липня 2024 року суддя Личаківського районного суду м.Львова Грицко Р.Р., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, відповідно до вимог ст.ст.160-162, ст.ст.167-168 ЦПК України, ст.ст.180-182, 184 СК України,

в с т а н о в и в :

заявник ОСОБА_1 звернулася до Личаківського районного суду м.Львова із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2024 року і до досягнення дитиною 23-х років за умови продовження навчання, з проведенням індексації відповідно до Закону.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до положень, викладених в п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як визначено ст.181 СК України та Пленумом ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Звертаючись із даною заявою, стягувач просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2024 року і до досягнення дитиною 23-х років за умови продовження навчання, з проведенням індексації відповідно до Закону.

Виходячи з вище викладеного, судом вбачається, що стягувачем заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам п.4 ч.1 ст.161 цього Кодексу, оскільки вона просить суд видати наказ про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника і до досягнення дитиною 23-х років за умови продовження навчання, з проведенням індексації відповідно до Закону.

В свою чергу, положення п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України передбачає видачу судом наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, тобто в цій нормі не закріплено право на стягнення аліментів на дитину до досягнення нею 23-х років за умови продовження навчання.

В силу вимог Закону, аліменти на дитину виплачуються від дня пред`явлення позову або заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто право на утримання до досягнення двадцяти трьох років мають повнолітні діти, які продовжують навчання. Водночас заявником заявлено таку вимогу щодо неповнолітньої дитини.

Таким чином, судом встановлено, що заявником при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи наведене, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Згідно з ч.2 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст.165, 166 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Львівського апеляційного суду.

Суддя Грицко Р.Р.