ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 679/862/23

Провадження № 22-ц/4820/1252/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 квітня 2024 року (суддя Безкровний І.Г.).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.06.2023 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.

Постановою встановлено, що у період часу з 20 год. 22.04.2023 по 07 год. 24.04.2023 ОСОБА_2 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_1 , пошкодив автомобіль «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , а саме порозливав на транспортний засіб речовину невідомого походження, внаслідок чого було пошкоджене лакофарбове покриття автомобіля, а саме капоту, даху, задньої частини, а також пластикові деталі автомобіля.

Вказав, що внаслідок зазначеного правопорушення йому була заподіяна матеріальна шкода, яка полягає у витратах на відновлення автомобіля «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , зокрема його фарбуванні, заміні задніх фар, поліруванні після фарбування, що згідно рахунку б/н від 04.05.2023 становить 42900 грн.

Крім того, діями ОСОБА_2 ОСОБА_1 була завдана також моральна шкода, яка полягає у тому, що позивач зазнав душевних страждань з приводу вимушених змін у його звичному житті, а саме безпричинного пошкодження його автомобіля відповідачем внаслідок протиправної та зухвалої поведінки останнього по відношенню до належного позивачу майна. Зазначав, що в результаті таких дій позивач не зміг вчасно здійснити заплановану поїздку на автомобілі, був вимушений ремонтувати автомобіль, а також переживав через невідшкодування матеріальної шкоди. Спершу позивач був змушений звертатися до поліції для розшуку та встановлення винної у пошкодженні його автомобіля особи. Вказував, що на час звернення до суду з цим позовом, ОСОБА_2 не вибачився за скоєне, не пояснив причину своїх дій та ігнорує вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, що також травмує позивача та призводить до нервувань і переживань через втрату товарного вигляду належного йому транспортного засобу. Виходячи із глибини і тривалості душевних переживань, позивач оцінив заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 42900 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, та 10000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану адміністративним правопорушення матеріальну шкоду в розмірі 42900 грн та моральну шкоду в розмірі 4000 грн, а всього у розмірі 46900 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 952,28 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Вважає оскаржуване рішення незаконним та таким, що винесене з порушенням норм матеріального процесуального права.

Вказує, що судом проігноровано відсутність протоколу огляду місця події станом на 24.04.2023 та акту огляду автомобіля, з якого чітко можна було б встановити пошкодження, ступінь пошкодження автомобіля, з чіткими фотознімками, та деталізацією пошкоджень, а із постанови про адміністративне правопорушення не вбачається ступінь пошкодження автомобіля (фарбування), як і не можливо зробити висновок, скільки саме фарби було потрібно на фарбування автомобіля.

Звертає увагу, що ним було заявлено клопотання про призначення у справі експертизи з метою встановлення точної вартості пошкоджень автомобіля, проте у зв`язку з неможливістю надання позивачем автомобіля експерту для огляду, експерт повідомив про неможливість надання висновку. У зв`язку з цим, вважає, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, відповідно до яких можна встановити реальну вартість пошкоджень автомобіля.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди не врахував, що відсутні належні та допустимі докази моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 вказує на безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги, з огляду на те, що рішення суду першої інстанції постановлене у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Фактично, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому, апеляційним судом, відповідно до ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09.06.2023 ОСОБА_2 було визнано виннним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.

Постановою встановлено, що у період часу з 20 год. 22.04.2023 по 07 год. 24.04.2023 ОСОБА_2 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_1 , пошкодив автомобіль «Renault Megane» із номерним знаком НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , а саме порозливав на транспортний засіб речовину невідомого походження, внаслідок чого було пошкоджене лакофарбове покриття автомобіля, а саме капоту, даху, задньої частини, а також пластикові деталі автомобіля. (а.с. 5-6)

Власником транспортного засобу «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ). (а.с. 8-9)

Відповідно до довідки, наданої ПП ОСОБА_4 від 26.04.2023, наявній у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, вартість відновлювальних робіт (фарбування) автомобіля «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 40000 грн (а.с. 8 матеріалів справи про адміністративне правопорушення).

Згідно рахунку ФОП ОСОБА_5 б/н від 04.05.2023, загальна вартість ремонту автомобіля «Renault Megane» із реєстраційним номером НОМЕР_1 складає 42900 грн, а саме: 1) фарбування автомобіля із затратними матеріалами 38000 грн; 2) заміна задніх фар 2800 грн; 3) полірування автомобіля після фарбування 2100 грн. (а.с. 7)

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок винних дій відповідача був пошкоджений належний позивачу транспортний засіб, а сума завданих збитків складає 42900 грн та завдано останньому моральної шкоди, яку суд, виходячи з засад розумності та справедливості визначив у розмірі 4000 грн.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктами 1, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції правильно виходив з того, що внаслідок винних дій ОСОБА_2 був пошкоджений належний ОСОБА_1 транспортний засіб, а тому він несе обов`язок по відшкодуванню на користь позивача матеріальної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, що полягає у вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, та складає 42900 грн.

В свою чергу, ОСОБА_2 , заперечуючи розмір завданої позивачу шкоди, не надав доказів на їх підтвердження та спростування висновків суду першої інстанції, у відповідності до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України)

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

У відповідності до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_2 та пошкодження належного ОСОБА_1 транспортного засобу, останньому завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна.

А тому, суд першої інстанції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням характеру заподіяння моральної шкоди, характеру і обсягу моральних страждань позивача правильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду в цій частині і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 квітня 2024 року в частині задоволення позовних вимог залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 16 липня 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай