Справа № 752/9294/24
Провадження №: 2/752/4865/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Митрофанової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - позивач), адреса: 03150, місто Київ, вулиця Гедройця Єжи, будинок 6, офіс 521 до ОСОБА_1 (далі - відповідач), адреса: АДРЕСА_1 , в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором кредитної лінії № 21 (пролонгація) від 18 лютого 2022 року у розмірі 26 028,80 грн.

В обгрунтування позову позивач послався на те, що 18 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово- інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 21, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит в межах кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту в тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правил. Договір укладений шляхом підписанння позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Умовами договору також передбачено, що сторони домовились про відкриття позичальнику кредитної лінії у межах якої кредитодавець надав позичальнику кредит з лімітом у розмірі не більше 12 000,00 грн зі сплатою процентів, строком кредитування 60 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику.

18 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 18/12-2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги до боржників за договором позики, у тому числі і до відповідача.

З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалися нарахування жодних штрафних санкцій. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в загальному розмірі 26 028,00 грн, з яких 12 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 14 028,80 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 травня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України.

Опікуном відповідача 29 травня 2024 року подано відзив на позовну заяву, в якому остання заперечуючи проти позову послалась на те, що відповідач відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2000 року визнаний недієздатним, а вона згідно рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 вересня 2016 року у справі № 752/7739/16-ц призначена його опікуном.

З огляду на вказані обставини, а також з урахуванням вимог чинного законодавства, на переконання опікуна відповідача, відповідач на момент укладення договору кредитної лінії № 21 від 18 лютого 2022 року був недієздатним понад 22 роки, відповідно, не мав достатнього обсягу цивільної дієздатності для вчинення будь-яких правочинів, оскільки, внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не був здатним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. При цьому, як вказує опікун відповідача, жодного її схвалення на укладення такого правочину не було, а їй, як опікуну, не було відомо про укладення правочину до моменту отримання позовної заяви.

Крім того, опікун відповідача стверджує, що за час користування кредитною лінією відповідачем було сплачено частину заборгованості 06 квітня 2022 року на суму 3 100,00 грн та 05 травня 2022 року на суму 2 400,00 грн, які безпідставно віднесені до погашення заборгованості за відсотками, як наслідок, на переконання опікуна відповідача невірно зазначено суму основного боргу при укладенні договору факторингу з позивачем.

Опікун відповідача стверджує, що розмір неповернутих відповідачем грошових коштів за недійсним (нікчемним) договором становить 6 500,00 грн.

Також, опікун відповідача заперечувала проти стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, а також зазначила, що відповідач є інвалідом ІІ групи, відповідно, звільнений від сплати судового збору.

На підставі вищевикладеного, опікун відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 лютого 2022 року між ТОВ «Київська торгово інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, був укладений договір кредитної лінії № 21, відповідно до товариство надало позичальникові кредит в межах кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту в тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених в цьому договорі, додатках до нього та Правилах.

У пункті 3.1. договору зазначено, що укладенням цього договору сторони домовились про відкриття позичальнику кредитної лінії у межах якої кредитодавець надає позичальнику кредит з лімітом у розмірі 12 000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Датою повернення кредиту є 18 квітня 2022 року (пункт 3.3. договору).

Згідно пункту 3.6. договору заявлений строк кредитування складає 30 календарних днів з 18 лютого 2022 року по 19 березня 2022 року.

Тип процентної ставки - фіксована (пункт 3.7. договору).

Відповідно до пункту 3.8. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму кредиту, якою фактично користується позичальник, таке нарахування здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту в наступних розмірах:

- стандартна процентна ставка 990,00% річних (2,71% на день) за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою процентною ставкою);

- знижена процентна ставка 693,00% річних (1,90% на день) (право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п. 5.4.2. цього договору);

- пільгова процентна ставка % річних (% на день) (право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п. 5.4.1. цього договору).

Підпунктом 3.10.1. пункту 3.10. договору передбачено, що орієнтовна вартість кредиту складає 6 835,20 грн. проценти за користування кредитом.

За користування кредитом понад заявлений строк протягом наступних 30 календарних днів користування кредитом з 20 березня 2022 року по 18 квітня 2022 року останнього дня строку кредитування вартість кредиту 12 000,00 грн тіло кредиту і 9 764,40 грн проценти за користування кредитом.

18 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово інвестиційна компанія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська торгово інвестиційна компанія» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги до боржників за договором позики у т.ч. за договором кредитної лінії № 21 від 18 лютого 2022 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 .

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом станом на 08 квітня 2024 року становить 26 028,80 грн, з яких 12 000,00 грн заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 14 028,40 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Як стверджує позивач, відповідачем у добровільному порядку наявна кредитна заборгованість не погашена, що стало підставою для звернення до суду з вказаною позовною заявою.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2000 року у справі № 2-171, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний недієздатним.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07 вересня 2016 року у справі № 752/7739/16-ц ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому правочин - це правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту.

Презумпція правомірності правочину закріплена у статті 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону.

За змістом частини другої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до статті 41 ЦК України недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину.

Оскільки фізична особа, яка визнана недієздатною, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, законодавець позбавив її права укладати будь-який правочин, а відтак і нести відповідальність за його невиконання або неналежне виконання.

Частиною першою статті 226 ЦК України передбачено, що опікун може схвалити дрібний побутовий правочин, вчинений недієздатною фізичною особою, у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу. У разі відсутності такого схвалення цей правочин та інші правочини, які вчинені недієздатною фізичною особою, є нікчемним.

З урахуванням наведеного, правочини, які вчинені недієздатною особою є нікчемними (статті 41, 203, 215 ЦК України), за винятком схвалених в установленому порядку опікуном.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам законодавства. Такий правочин недійсний з моменту його вчинення незалежно від того, чи визнав його таким суд.

Так, як вже було зазначено судом, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2000 року у справі № 2-171, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний недієздатним.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07 вересня 2016 року у справі № 752/7739/16-ц ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В матеріалах справи відсутні докази того, що опікун надала схвалення на укладення спірного договору кредиту.

Оскільки оспорюваний кредитний договір укладений недієздатною особою, опікуном не надано схвалення на укладення даного договору, то в силу вимог частини першої статті 226 ЦК України він є нікчемним.

Згідно зі статтею 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

У статті 40 ЦК України передбачено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною.

За змістом статей 41, 60 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (стаття 1184 цього Кодексу).

Однак, суд наголошує, що предметом цього спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, а не шкоди.

Крім того, варто зазначити, що 03 серпня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 286/798/19 вказав, що згідно з частини третьої статті 226 ЦК України опікун зобов`язаний повернути дієздатній стороні все одержане недієздатною фізичною особою за нікчемним правочином.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, серед іншого, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на приписи законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок, що випливає зі статті 6 Конвенції, з мотивування може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Зважаючи на вищевказане, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги є необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Водночас, суд вважає за доцільне зазначити, що в даному випадку могла б бути застосована реституція, але позивач таких вимог в цій справі не заявляв, суб`єктний склад учасників для таких вимог не визначав.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, керуючись частиною першою статті 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для їх стягнення з відповідача на користь позивача, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 235, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Митрофанова