Провадження № 2/202/607/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., представника відповідача адвоката Донця С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про припинення договору та стягнення переплати, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 18.04.2018 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду, що підписана ним заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач був ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача в анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача про ознайомлення та надання документів у письмовому вигляді.

При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Формулярами та стандартними формами є Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, які викладені на банківському сайті.

Заявою відповідача підтверджується, що він був поінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідно до виявленого бажання відповідачу був відкритий кредитний рахунок та встановлений початковий кредитний ліміт.

У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та, підписавши паспорт споживчого кредиту від 26.07.2022 року, отримав картку типу преміальна картка Platinum (кредитний ліміт до 100 000 грн.).

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

В свою чергу, відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов?язання щодо погашення кредиту та процентів.

Станом на 17.07.2023 року відповідач має заборгованість у розмірі 116461 грн. 45 коп., з яких: 106411 грн. 78 коп. заборгованість за кредитом; 10049 грн. 67 коп. заборгованість за простроченими відсотками.

За цих підстав АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 18.04.2018 року, яка складається з наступного: 106411 грн. 78 коп. заборгованість за кредитом, 10049 грн. 67 коп. заборгованість за простроченими відсотками, а також сплачений судовий збір 2684 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26 вересня 2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До початку розгляду справи по суті відповідачем в особі його представника адвоката Донця С.О. був поданий відзив на позов, в якому він позов банку визнав частково, посилаючись на те, що в анкеті-заяві позичальника про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 18 квітня 2018 року процентна ставка не була зазначена.

Умови та правила надання банківських послуг та Паспорт споживчого кредиту були підписані ним за допомогою ОТР (One Time Password) - токен-генератор одноразових паролів 26.07.2022 року.

Згідно з розрахунком заборгованості, доданим до позову, позивач намагається стягнути заборгованість за період з 02.08.2019 року.

До матеріалів справи позивачем надано виписку за період 03.02.2017-20.07.2023, згідно з якою в період з 03.02.2017 рік по 21.12.2018 року він періодично користувався кредитними коштами, але постійно погашав кредит.

Станом на 21.12.2018 року на картці обліковувалися його власні кошти.

Згідно виписки по картці/рахунку НОМЕР_1 за період 22.12.2018-19.10.2023 банком були списані кошти за користування кредитним лімітом, у тому числі відсотки за користування кредитним лімітом.

Між тим, відповідач звертає увагу, що заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг була підписана ним тільки 26.07.2022 року.

Отже, відповідач вважає, що в нього відсутня заборгованість за кредитом, а навпаки наявна переплата.

За цих підстав відповідач просить відмовити в задоволенні позову банку.

В свою чергу, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» була надана відповідь на відзив, в якій банк наполягає на задоволенні свого позову, посилаючись на те, що відповідачем була підписана заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що, підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання.

В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах.

Отже між банком і позичальником був укладений договір у письмовій формі.

Позичальник не звертався до банку за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить підписання договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював.

Згідно тарифу обслуговування кредитних карт "VISA Signature" на момент оформлення кредиту банком було встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% річних, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.

Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на його офіційному сайті.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором.

Вважає, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр-розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися.

На думку позивача, в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Правовідносини між сторонами тривають, зобов`язання належним чином не виконані та кредитором не прийняті.

Позовні вимоги підтверджуються наказом про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, випискою по рахунку, довідкою щодо виданих кредитних карток відповідачу.

Вказані документи підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості та протягом якого нарахування процентів за користування кредитом проводиться за процентною ставкою 0.01% річних (п. 1.1.1.49).

У разі не погашення заборгованості на протязі пільгового періоду за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами, з розрахунку 360/365 календарних днів на рік (п. 2.1.1.12.6).

У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою.

При цьому черговість виконання грошового зобов`язання, при якій основна сума боргу погашається в останню чергу, визначена у ст. 534 ЦК України.

Отже, на думку позивача, відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав.

Крім того, позивач вважає, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям розумності, співмірності та справедливості.

Також у встановлений строк відповідачем в особі свого представника адвоката Донця С.О. був поданий зустрічний позов до АТ КБ «ПриватБанк» про припинення правовідносин та стягнення переплати.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що з и?ого боку умови договору, оформлені на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 18 квітня 2018 року та Умов та Правил надання банківських послуг, а також Паспорта споживчого кредиту від 26.07.2022 року, були виконані в повному обсязі. Тому вважає, що договір є припиненим.

Звертає увагу, що згідно з розрахунком заборгованості за договором, доданим до первісного позову, банк намагається стягнути з нього заборгованість за період з 02.08.2019 року. Позивачем надано виписку по рахунку за період 03.02.2017-20.07.2023, з якої вбачається, що в період з 03.02.2017 по 21.12.2018 він періодично користувався кредитними коштами, але постійно його погашав.

Станом на 06.10.2019 на картці обліковувалися його власні кошти 1926,50 грн.

Згідно виписки по картці/рахунку НОМЕР_2 за період 22.12.2018- 19.10.2023 банком було списано 128423,08 грн.

З урахуванням дати, з якої почалася обліковуватися заборгованість, - 06.10.2019 та сум списань: 128423,08 2138,43 3087,64 1,24 -1022,32 1,45 2837,33 0,37 2973,07 3234,38 3097,74 2799,13 2974,47 = 104255,51 грн.

Отже незаконне списання з картки (переплата за кредитом) складає 4255,51 грн.

Відповідач вважає, що він як позичальник належним чином виконав своі? зобов`язання за кредитним договором, тому таке зобов`язання припинилося на підставі статті 599 ЦК Украі?ни.

За цих підстав з урахуванням уточненого розрахунку відповідач просить визнати договір про надання споживчого кредиту, оформлений у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 18 квітня 2018 року та Умов та Правил надання банківських послуг, а також Паспорта споживчого кредиту від 26.07.2022 року, укладении? між ним і АТ КБ «ПриватБанк», припиненим у зв`язку з фактичним виконанням зобов`язання та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь вищевказану переплату.

Крім того, у разі задоволення його позову просить стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1717,76 грн., витрати на професіи?ну правничу допомогу в сумі 20000 грн. та гонорару успіху в розмірі 20000 грн.

07 грудня 2023 року судом була постановлена ухвала про прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про припинення договору та стягнення переплати до спільного розгляду з первісним позовом, з яким його об`єднано в одне провадження, та про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з чим призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 25 березня 2024 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду.

При цьому представником АТ КБ «ПриватБанк» був поданий відзив на зустрічну позовну заяву, який прийнятий судом, в якому банк зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, посилаючись на те, що крім Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил банківських послуг від 18.04.2018 р., яка містить особистии? підпис позичальника, між позичальником ОСОБА_1 та АТ КБ ПриватБанк підписувалися ще Анкета-опитувальник клієнта - фізичноі? особи від 10.01.2022, 26.07.2022 та паспорт споживчого кредиту від 10.01.2022, 26.07.2022 (із зазначенням відсотковоі? складовоі? та штрафних санкціи?).

Анкети-заяви, підписані позичальником, мають статус електронного документа, тобто були підписані клієнтом на електронному сенсорному пристроі? (планшеті) шляхом створення цифрового власноручного підпису, який має таку саму юридичну силу як і власноручнии? підпис та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківськіи? системі Украі?ни, затвердженого Постановою НБУ від 13.12.2019 р. № 151.

Відповідно до ст. 12 Закону Украі?ни «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електроннии? правочин має бути підписании? сторонами, моментом и?ого підписання є використання аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якіи? мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Звертає увагу, що в Анкеті-опитувальнику від 10.01.2022 р. та Анкеті-заяві від 18.04.2018 р. зазначена угода про використання простого електронного підпису.

Банк і клієнт узгодили при наданні банком будь-яких послуг клієнту, в т.ч., але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів, використання простого електронного підпису. Сторони визнають простим електронним підписом такі способи підписів Клієнта: OTP-пароль, QR-код, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознаи?омився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіціи?них саи?тах банку у мережі Інтернет, де клієнту надається технічна можливість ознаи?омитися з умовами надання відповідноі? послуги та підписати відповіднии? договір, дати доручення Банку на здіи?снення операціі? з переказу коштів тощо. При здіи?сненні будь-якоі? операціи? та правочинів між сторонами за допомогою ОТР-пароля як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов?язании? із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здіи?снення операціі? або укладення правочину здіи?снено шляхом введення у відповідне поле інтерфеи?су програмного комплексу або саи?ту банку цифровоі? послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовии? номер телефону Клієнта.

Відповідачем при укладені кредитного договору підписано паспорти споживчого кредитування від 10.01.2022 та від 26.07.2022, в яких визначено суттєві умови кредитування щодо сплати відсотків, порядку нарахувань за порушення зобов`язань, строк кредитування, орієнтовна загальна вартість кредиту, чим підтверджується факт ознаи?омлення ОСОБА_1 з умовами і правилами надання банківських послуг і умов кредитування, згідно абзацу 2-го ч. 1 ст. 9 ЗУ Про споживче кредитування, яким визначено, що споживач перед укладенням договору про споживчии? кредит має самостіи?но ознаи?омитися з такою інформацією для прии?няття усвідомленого рішення.

Підписавши паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені усі істотні умови кредитного договору, позичальник ознаи?омився з умовами кредитування. Таке підписання є належним доказом ознаи?омлення з цими умовами.

Позичальник частково виконував взяті на себе зобов`язання, здійснюючи часткове погашення заборгованості, що підтверджується випискою по рахунку.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитноі? заборгованості за договором.

Отже правовідносини між сторонами тривають і належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прии?няті.

Тому банк вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню, просить відмовити в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з?явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, у своєму первісному позові просив розглядати справу буз його участі.

Представник відповідача адвокат Донець С.О. в судовому засіданні позов банку не визнав та наполягав на задоволенні зустрічного позову.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, а зустрічний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом установлено, що 18 квітня 2018 року відповідачем ОСОБА_1 була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Відповідно до цієї заяви відповідачу були видані наступні кредитні картки типу «MasterCard Platinum»: 03.02.2017 - строком дії до 12/18, 22.12.2018 - строком дії до 12/19, 05.12.2019 строком дії до 12/22.

З наявної у справі виписки по банківському рахунку, який був відкритий відповідачу відповідно до його заяви, вбачається, що станом на 02.08.2019 року відповідач не мав кредитної заборгованості перед банком, що узгоджується з розрахунком заборгованості, складеним позивачем.

При цьому згідно з довідкою банку 02.08.2019 відповідачу був установлений кредитний ліміт у сумі 100 000 грн.

Відповідно до виписки по рахунку фактично відповідач користувався кредитними коштами до 26.02.2022 року.

04.08.2022 року кредитування відповідача було припинено, що підтверджується довідкою банку, згідно з якою кредитний ліміт склав 0,00 грн.

З доданого банком до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором убачається, що станом на 17.07.2023 року банк нарахував відповідачу заборгованість у загальному розмірі 116461 грн. 45 коп., з яких: 106411 грн. 78 коп. - заборгованість за кредитом та 10049 грн. 67 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, банк, крім анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18.04.2018, послався на Умови та правил надання банківських послуг, витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток, а також заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту, які були підписані відповідачем з використанням ОТП-паролю 26.07.2022.

Також до відзиву на зустрічну позовну заяву банк, окрім заяви відповідача від 26.07.2022, долучив анкету-опитувальник від 10.01.2022 року, підписану ОСОБА_1 , яка містить угоду про використання простого електронного підпису, а також заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 10.01.2022, підписану стилусом.

Зокрема, позивач посилається на те, що, підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач погодився з умовами кредитування, а саме тарифами, встановленими банком, підтвердивши, що така заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним і банком договір про надання банківських послуг.

В свою чергу, відповідач у своєму зустрічному позові заперечує проти нарахованої банком заборгованості та вважає, що кредит ним повністю погашений, у зв`язку з чим зобов?язання припинилося на підставі статті 599 ЦК Украі?ни.

При вирішенні спору між сторонами, суд виходить із того, що згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому відповідно до частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

У частині 2 статті 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів, тип процентної стави (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За загальним правилом відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У силу статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд звертає увагу, що в переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд ураховує, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка була підписана ОСОБА_1 18 квітня 2018 року, процентна ставка за користування кредитом не визначена.

Тобто у цій заяві відсутні умови договору про розмір відсотків, що сплачуються позичальником за користування кредитом.

Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, банк на обґрунтування своїх вимог посилається, зокрема, на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку та витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт, які розміщені на його сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини договору.

Однак матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що саме з цими умовами, правилами та тарифами був ознайомлений відповідач і погодився з ними, в тому числі у частині відсоткової ставки за користування кредитом.

У даному випадку долучені позивачем до його позову Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг із тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису відповідача, а тому суд вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами.

Щодонаданих позивачем заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 10.01.2022, а також заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і паспорта споживчого кредиту, які були підписані відповідачем з використанням ОТП-пароля 26.07.2022, у яких визначено відсоткову ставку за користування кредитним лімітом, то суд вважає, що вони не можуть вважатися належним доказом погодження сторонами відсоткової ставки за користування кредитом, оскільки їх підписання мало місце в 2022 році, при тому що відповідач фактично користувався кредитним лімітом до 26.02.2022, що підтверджується випискою по рахунку, а з 04.08.2022 року кредитування рахунку відповідача було взагалі припинено, так як кредитний ліміт склав 0,00 грн., що підтверджується відповідною довідкою, наданою самим же позивачем.

Само ж по собі надання банком відповідачу 26.07.2022 року інформації про умови кредитування жодним чином не свідчить, що на цих умовах відповідачу надавався кредит у 2019 році.

Тому суд приходить до висновку про неможливість застосувати до спірних правовідносин умови щодо нарахування відсотків за користування кредитом, оскільки без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заявах відповідача домовленості сторін про розмір процентів, надані банком Умови та правила надання банківських послуг і тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки сторонами не дотримані вимоги статті 207 ЦК України.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

Також суд вважає, що оскільки сторонами не були в установленому порядку внесені зміни до вже укладеного договору про надання банківських послуг, то надані позивачем заяви відповідача не можуть бути взяті судом до уваги в частині визначення відсоткової ставки за користування кредитним лімітом у попередні періоди. Тим більше, що судом установлено, що відповідач після 26.02.2022 взагалі не користувався кредитним лімітом, що виключає застосування процентної ставки, визначеної у його заяві, яка була підписаній після цієї дати.

Отже, позивачем не доведений розмір процентів за користування кредитом, що був наданий відповідачу 02.08.2019 на підставі його анкети-заяви від 18.04.2018, та яким відповідач мав можливість користуватися до 04.08.2022, тобто до моменту припинення кредитування, коли кредитний ліміт був зменшений банком до «0» грн.

Згідно з випискою по рахунку в період з 02.08.2019 по 01.07.2023 року банком були списані з банківської картки відповідача проценти за користування кредитним лімітом у загальному розмірі 104255,51 грн., а саме:

- 01.07.2023 1064,10 грн.;

- 01.06.2023 1099,57 грн.;

- 01.05.2023 1064,10 грн.;

- 01.04.2023 1099,57 грн.;

- 01.03.2023 993,16 грн.;

- 01.02.2023 1099,57 грн.;

- 01.01.2023 1099,57 грн.;

- 01.12.2022 1064,10 грн.;

- 01.11.2022 1099,57 грн.;

- 01.10.2022 1064,10 грн.;

- 01.09.2022 1099,57 грн.;

- 01.08.2022 1099,57 грн.;

- 01.07.2022 1809,00 грн.;

- 01.06.2022 1806,99 грн.;

- 01.05.2022 1748,70 грн.;

- 01.03.2022 2862,41 грн.;

- 01.02.2022 3133,84 грн.;

- 01.01.2022 3148,17 грн.;

- 01.12.2021 3058,88 грн.;

- 01.11.2021 3153,83 грн.;

- 01.10.2021 3064,85 грн.;

- 01.09.2021 3153,62 грн.;

- 01.08.2021 3129,71 грн.;

- 01.07.2021 3052,91 грн.;

- 01.06.2021 3134,45 грн.;

- 01.05.2021 3063,36 грн.;

- 01.04.2021 3146,69 грн.;

- 01.03.2021 2772,25 грн.;

- 01.02.2021 3140,30 грн.;

- 01.01.2021 3150,07 грн.;

- 01.12.2020 3066,31 грн.;

- 01.11.2020 3163,19 грн.;

- 01.10.2020 3064,35 грн.;

- 01.09.2020 3152,44 грн.;

- 01.08.2020 3187,27 грн.;

- 01.07.2020 3096,99 грн.;

- 01.06.2020 3213,87 грн.;

- 01.05.2020 3082,03 грн.;

- 01.04.2020 3174,99 грн.;

- 01.03.2020 2981,53 грн.;

- 01.02.2020 3174,74 грн.;

- 01.01.2020 5421,22 грн.

Враховуючи, що позивачем не надано належних доказів погодження сторонами розміру процентів за користування кредитом, суд вважає, що законних підстав для списання з карткового рахунку відповідача грошових коштів у сумі 104255,51 грн. у рахунок погашення процентів за користування кредитом не було.

Суд звертає увагу, що розмір кредитного ліміту, наданого банком відповідачу, з 02.08.2019 становив 100 000 грн.

Відповідачем на погашення кредиту періодично вносилися грошові кошти шляхом поповнення карткового рахунку, з якого банком, у свою чергу, було списано 104255,51 грн.

Отже, утримавши з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 104255,51 грн., банк фактично отримав належне виконання відповідачем свого зобов`язання в частині повернення суму кредиту, у зв`язку з чим зобов`язання відповідача за кредитним договором припинилися.

Після припинення надання банком відповідачу кредиту, який з 04.08.2022 склав 0,00 грн., кредитний договір строк дії якого становив до грудня 2022 року (згідно строку дії банківської платіжної картки -12/22) та за яким банк отримав виконання свого обов`язку боржником, припинив свою дію.

Відтак законних підстав для нарахування та списання з відповідача процентів за користування кредитом у позивача не було.

Суд вважає, що заборгованість, нарахована банком станом 17.07.2023 року в розмірі 116461,45 грн., яку він просить стягнути на свою користь з відповідача, є необґрунтованою, оскільки утворилася за рахунок списання банком, у тому числі поза межами строку дії кредитного договору, процентів за користування кредитом, розмір яких не був погоджений сторонами в установленому порядку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

Водночас за встановлених обставин суд вважає можливим задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання договору про надання споживчого кредиту, який був укладений між сторонами у формі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 18 квітня 2018 року та Умов та Правил надання банківських послуг, а також паспорта споживчого кредиту від 26.07.2022 року, припиненим узв`язку з виконанням зобов`язання.

В своєму зустрічному позові відповідач з урахуванням уточненого розрахунку, наведеного в заяві від 26 квітня 2024 року, також просив стягнути з банку на його користь переплату за кредитом у сумі 4255,51 грн. (104255,51 - 100000).

Суд ураховує, що згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до частини другої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною третьою статті 1212 ЦК України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

В судовому засіданні встановлено, що розмір кредитного зобов`язання відповідача перед позивачем складав 100 000 грн. Позивачем у рахунок виконання відповідачем свого зобов`язання за кредитом були отримані грошові кошти в сумі 104255,51 грн.

Отже банком безпідставно отримано від відповідача на виконання зобов`язання грошові кошти в розмірі 4255,51 грн.

За таких обставин суд вважає, що вказана переплата за кредитом підлягає стягненню з банку на користь відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати.

Відповідно до статті ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу на даних послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому частиною 1-5 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Як убачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн.

Оскільки суд дійшов висновку щодо необхідності відмови в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», то вказані витрати позивача не підлягають відшкодуванню відповідачем та покладаються на нього.

У свою чергу, відповідачем у зв`язку з поданням зустрічного позову в електронному вигляді був сплачений судовий збір у сумі 1717,76 грн. (858,88 грн. за кожну вимогу).

Також відповідачем були понесені витрати на правничу допомогу адвоката Донця С.О., яка полягає в аналізі фактичних обставин справи, формуванні доказів, наданні юридичних консультацій, аналізі судової практики, складанні, оформленні і надсиланні (поданні) відзиву на позов та зустрічного позову, в сумі 20 000 грн., що підтверджується копією акта приймання-передачі послуг (виконаних робіт) від 26.10.2023 року, копією рахунку-фактури, копією квитанції про оплату.

Суд вважає, що такі витрати є розумними та обґрунтованими, а саме вони відповідають ціні пред`явленого до відповідача позову, рівню складності судової справи, обсягу наданих адвокатом послуг та часу, необхідному для їх надання, в тому числі у зв`язку із поданням зустрічного позову.

Тому суд вважає, що витрати на правничу допомогу, понесені відповідачем у сумі 20000 грн., підлягають відшкодування за результатами розгляду справи за рахунок позивача.

Стосовно стягнення з позивача на користь відповідача заявленого «гонорару успіху» в сумі 20000 грн., то суд вважає, що ці витрати не підлягають відшкодуванню відповідачу за рахунок позивача.

Так, суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96 (§ 55) вирішував питання обов`язковості для суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом, стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху».

ЄСПЛ відзначив, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.

Суд враховує, що гонорар адвоката за прийняття рішення на користь клієнта, який визначений угодою між відповідачем та його адвокатом, є платою відповідача як сторони у справі за сам результат судового розгляду його справи, досягнення якого не ставиться у залежність від фактично наданих послуг. Такі витрати здійснюється за волею самої сторони, а тому суд вважає, що покладення цих витрат на іншу сторону буде несправедливим і порушуватиме принципи реальності, співмірності, розумності та обґрунтованості, які закріплені у статті 137 ЦПК України.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 слід стягнути суму доведених судових витрат, а саме по сплаті судового збору в розмірі 1717 грн. 76 коп. та на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн., відмовивши відповідачу у відшкодуванні інших витрат у вигляді «гонорару успіху».

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про припинення договору та стягнення переплати задовольнити частково.

Визнати договір про надання споживчого кредиту, оформлений у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 18 квітня 2018 року та Умов та Правил надання банківських послуг, а також паспорта споживчого кредиту від 26.07.2022 року, укладений між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , припиненим у зв`язку з виконанням зобов`язання.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 4255 (чотири тисячі двісті п`ятдесят п`ять) грн. 51 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1717 (одна тисяча сімсот сімнадцять) грн. 76 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн.

У відшкодуванні ОСОБА_1 інших витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Наталія Марченко