Справа № 703/5042/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

за участі

секретаря судового засідання Дегтярь Л.В.

розглянувши у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У вересні 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості: за кредитним договором № 10286-11/2023 в розмірі 24062 грн. 50 коп.., з яких: 5500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18562 грн. 50 коп. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 10238-11/2023 в розмірі 21875 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 16875 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 10199-11/2023 в розмірі 22312 грн. 50 коп., з яких 5100 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17212 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками та стягнути судові витрати.

14 червня 2021 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір факторингу N 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників N 19 від 27.02.2024 до Договору факторингу N 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15650,50 грн. з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 10650,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

21 березня 2024 року між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ 3 ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір факторингу N 21032024, у відповідності до умов якого ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 21.03.2023 до Договору факторингу N 21032024 від 21.03.2024, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором N 10286-11/2023 в сумі 24062,50 грн. з яких: 5500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18562,50 грн сума заборгованості за відсотками, кредитним договором N 10238-11/2023 в сумі 21875,00 грн. з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16875,00 грн сума заборгованості за відсотками та кредитним договором N 10199-11/2023 в сумі 22312,50 грн. з яких: 5100,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17212,50 грн сума заборгованості за відсотками.

28 березня 2024 року між ТОВ «ФК» НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір факторингу N 28032024.

28 квітня 2024 року між ТОВ « СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір факторингу N 29042024-1.

Зазначає, що оскільки відповідач не виконує умови вз`ятих на себе зобов`язань, не погашає кредити, не сплачує проценти за користування кредитами, позивач був змушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Просить розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження та проводити розгляд справи за відсутності представника позивача.

Ухвалою судді від 20 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача, адвокат Геріх Н.А. подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позову. Відзив обгрунтовано тим, що позивачем не надано до позову первісних документів, які б підтверджували надання кредитних коштів відповідачу так як і не надано виписки по рахунку відповідача, яка б могла підтвердити виконані відповідачем операції з кредитом. Вказала і на те, що позивачем не надано до суду доказів які б підтверджували відступлення права вимоги ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Аванс кредит», ТОВ «ФК Незалежні Фінанси», ТОВ «Стар Файнес Груп» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки реєстр боржників складений в односторньому порядку ТОВ «ФК «ЄАПБ» не містить підпису та печатки ТОВ «Аванс кредит», ТОВ «ФК Незалежні Фінанси», ТОВ «Стар Файнес Груп» та є не допустимим доказом.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статтею 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 25 вересня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 було укладено Договір позики N 76286691.

Згідно з п. 1 Договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк (надалі - "строк позики"), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Відповідно до п. 20 Договору позики цей Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України "Про електронну комерцію".

14 червня 2021 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (далі - ТОВ "ФК "ЄАПБ", позивач) укладено Договір факторингу N 14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників N 19 від 27 лютого 2024 року до Договору факторингу N 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15650 грн. 50 коп.. з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 10650 грн - сума заборгованості за відсотками.

08 листопада 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АВАНС КРЕДИТ" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір N 10286-11/2023, кредитний договір N 10238-11/2023 та кредитний договір N 10199-11/2023.

Відповідно до п. п. 1.6. п. 1 Кредитних договорів, кошти кредиту надаються ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. п. 1.6. п. 1 Кредитного договору.

21 березня 2024 року між ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ 3 ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір факторингу N 21032024 у відповідності до умов якого ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 21 березня 2023 року до Договору факторингу N 21032024 від 21 березня 2024 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором N 10286-11/2023 в сумі 24062 грн. 50 коп. з яких: 5500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18562 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками, кредитним договором N 10238-11/2023 в сумі 21875 грн. з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16875 грн сума заборгованості за відсотками та кредитним договором N 10199-11/2023 в сумі 22312 грн. 50 коп. з яких: 5100 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17212 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором N 10286-11/2023 в сумі 24062 грн. 50 коп. з яких: 5500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18562 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками, кредитним договором N 10238-11/2023 в сумі 21875 грн. з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16875 грн сума заборгованості за відсотками та кредитним договором N 10199-11/2023 в сумі 22312 грн. 50 коп. з яких: 5100 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17212 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками.

17 листопада 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ" та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитний договір N 123514.

Згідно з п. 2.1 якого, кредитні кошти надаються ТОВ «ФК» НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.

Згідно з п.1.1. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «ФК» НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. Кредитного договору, за реквізитами у п.2.1. Кредитного договору.

28 березня 2024 року між ТОВ «ФК» НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір факторингу N 28032024.

Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належать Клієнту.

Відповідно до Реєстру боржників від 28 березня 2024 року до Договору факторингу N 28032024 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18249 грн. 96 коп. з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 12399 грн. 96 коп. - сума заборгованості за відсотками, 850 грн. заборгованість за комісією.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за Кредитним договором N 123514 в розмірі 18249 грн. 96 коп. з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 12399 грн. 96 коп. - сума заборгованості за відсотками, 850 грн. заборгованість за комісією.

08 листопада 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитний договір N 04025-11/2023.

Згідно з п.п.1.1п.1 товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі та на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим Договором.

29 квітня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір факторингу N 29042024-1.

Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основаного зобов`язання, плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належать Клієнту.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу N 29042024 від 29 квітня 2024 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26750 грн. з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 21750 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за Кредитним договором N 04024-11/2023 в розмірі 26750 грн. з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 21750 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року, справа №916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги).

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 ЦК України).

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160(29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

При визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 916/1171/18, від 14 листопада 2018 року у справі № 910/8682/18, від 30 серпня 2018 року у справі № 904/8978/17, від 04 березня 2019 року у справі № 5015/6070/11, від 10 вересня 2019 року у справі № 9017/317/19, від 09 липня 2019 року у справі № 903/849/17.

Обов`язковим аспектом щодо дійсності вимоги є підставність виникнення вимоги (стаття 11 ЦК України), як елементу зобов`язального правовідношення (стаття 502 ЦК України) на момент відступлення та підтвердження вимоги відповідними доказами. Дійсною для передачі також є вимога, яка виникла, але строк виконання цієї вимоги ще не настав.

Відповідно до долучених до справи договорів, за яким відступлено право вимоги боргу ОСОБА_1 за кредитними договорами сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, визначили межі, обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора, порядок передачі документів новому кредитору, що підтверджують права вимоги до боржника, ціну договору та порядок розрахунку між сторонами за відступлення, що відповідач не спростував.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не оспорив, не надав суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу прямого припису статті 204 ЦК України їх правомірність презюмується.

Отже, долучені до справи Договори факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, № 21032024 від 21 березня 2024 року, № 29042024 1 від 29 квітня 2024 року є чинними, їх дійсність ніким не оспорено, а тому і підлягають до виконання.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17.

На підтвердження переходу до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 76286691 від 25 вересня 2023 року, позивач надав до суду договір факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, додаткову угоду № 20 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, акт прийому-передачі реєстру боржників № 18 від 27 лютого 2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, витяг з реєстру боржників № 18 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, розрахунок заборгованості.

На підтвердження переходу до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором N 10286-11/2023 від 08 листопада 2024 року позивач надав до суду паспорт споживчого кредиту, повідомлення про відступлення права вимоги, розрахунок заборгованості за кредитним договором N 10286-11/2023 від 08 листопада 2024 року, кредитний договір N 10238-11/2023 від 08 листопада 2024 року та додаток № 1 до нього, договір факторингу № 210032024 від 21 березня 2024 року, акт прийому-передачі реєстру боржників від 21 березня 2024 року за договором факторингу № 21032024 від 21 березня 2024 року, витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 21/03/24 від 21 березня 2024 року.

На підтвердження переходу до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 123514 від 17 листопада 2023 року, позивачем надано до суду паспорт споживчого кредиту № 123514, графік платежів до паспорту, заява на отримання кредиту № 123514 від 17 листопада 2024 року, договір факторингу № 28032024 від 28 березня 2024 року, акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 28032024 від 28 березня 2024 року, витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 28032024 від 28 березня 2024 року, розрахунок заборгованості.

На підтвердження переходу до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 04024-11/2023 від 08 листопада 2023 року, позивачем надано до суду графік платежів до паспорту, повідомлення про відступлення права вимоги, договір факторингу № 29042024-1 від 29 квітня 2024 року, акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 29042024-1 від 29 квітня 2024 року, витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 29042024-1 від 29 квітня 2024 року, розрахунок заборгованості.

Разом із цим, доказів щодо повідомлення боржника ОСОБА_1 про перехід права вимоги за кредитним договором № 76286691 від 25 вересня 2023 року, № 10286-11/2023 від 08 листопада 2023 року, № 10238-11/2023 від 08 листопада 2023 року, № 10199-11/2023 від 08 листопада 2023 року, № 123514 від 17 листопада 2023 року, № 04024-11/2023 від 08 листопада 2023 року до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» матеріали справи не містять.

Наявна у справі копія повідомлення від 21 березня 2024 року та від 30 квітня 2024 року жодним чином не підтверджує належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги. Зазначені повідомлення не містять в собі навіть адреси за якою ОСОБА_1 нібито було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором. Окрім того до зазначених повідомлень позивачем не додано доказів їх відправки, відсутній опис вкладення та квитанції, чи іншого поштового документу, який міг би свідчити про направлення саме цієї вимоги до відповідача.

Стосовно викладеного, суд зазначає, що наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення ОСОБА_1 про уступку права вимоги, не припиняє зобов`язань сторін за кредитними договорами і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитними договорами на користь нового кредитора.

Аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 06 лютого 2018 року, справа № 278/1679/13-ц.

При цьому, суд враховує, що жодних доказів щодо визнання Договорів факторингу недійсним чи оскарження вказаного договору відповідач суду не надав.

Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц.

Разом з тим, вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 76286691 від 25 вересня 2023 року, № 10286-11/2023 від 08 листопада 2023 року, № 10238-11/2023 від 08 листопада 2023 року, № 10199-11/2023 від 08 листопада 2023 року, № 123514 від 17 листопада 2023 року, № 04024-11/2023 від 08 листопада 2023 року, суд повинен перевірити докази, що підтверджують наявності у відповідача заборгованості за вказаними договорами кредиту у розмірі, зазначеному позивачем у розрахунках.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з п. 1 Договору позики № 76286691 від 25 вересня 2023 року, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі "позику"), на погоджений умовами Договору строк (надалі - "строк позики"), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Відповідно до п. п. 1.6. п. 1 Кредитних договорів N 10286-11/2023, N 10238-11/2023, N 10199-11/202 від 08 листопада 2023 року, кошти кредиту надаються ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ "АВАНС КРЕДИТ" суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. п. 1.6. п. 1 Кредитного договору.

Згідно з п. 2.1 кредитного договору № 123514 від 17 листопада 2023 року, кредитні кошти надаються ТОВ «ФК» НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.

Згідно з п.п.1.1п.1 кредитного договору № 04024-11/2023 від 08 листопада 2023 року товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі та на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим Договором.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази щодо зарахування відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів за договорами № 76286691 від 25 вересня 2023 року, № 10286, № 10238-11/23, № 10199-11/2023 від 08 листопада 2023 року, № 123514 від 17 листопада 2023 року, № 04024-11/2023 від 08 листопада 2023 року.

Позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не надано суду жодних доказів, які б свідчили про перерахування коштів за вказаними кредитними договорами відповідачу ОСОБА_1 .

Окрім копії кредитних договорів № 76286691 від 25 вересня 2023 року, № 10286, № 10238-11/23, № 10199-11/2023 від 08 листопада 2023 року, № 123514 від 17 листопада 2023 року, № 04024-11/2023 від 08 листопада 2023 року, паспорту споживчого кредиту до кредитного договору № 10286-11/2023 від 08 листопада 2023 року, до кредитного договору № 10238-11/2023 від 08 листопада 2023 року, кредитного договору № 10199-11/2023 від 08 листопада 2023 року, паспорту споживчого кредиту № 123514 від 11 листопада 2023 року, до кредитного договору № 04024-11/2023 від 08 листопада 2023 року доказів щодо укладення вказаних кредитних договорів та перерахування коштів відповідачу матеріали справи не містять.

Щодо наданого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, № 21032024 від 21 березня 2024 року, № 28032024 від 28 березня 2024 року та № 29042024-1 від 29 квітня 2024 року то у них жодних даних відносно відповідача ОСОБА_1 не вказано, як і не зазначений розмір вимоги до боржника, яка відступається.

Щодо долучених актів прийому передачі реєстру боржників № 18 від 27 лютого 2024 року за Договором Факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, за договором факторингу № 21032024 від 21 березня 2024 року, за договором факторингу № 28032024 від 28 березня 2024 року, за договором факторингу № 29042024-1 від 29 квітня 2024 року то з їх копій не можливо встановити загальну суму прав вимоги до боржника, а також суму коштів, яка була сплачена фактором, оскільки вказані дані у наданих позивачем копіях відсутні.

Так, суд зазначає, що договір факторингу без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина не була сплачена стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.

Витяг з реєстру боржників № 18 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21032024 від 21 березня 2024 року, витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 28032024 від 28 березня 2024 року, витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 29042024 1 від 29 квітня 2024 року не можуть бути доказом перерахування коштів відповідачу та наявності заборгованості за кредитними договорами у зазначених у них розмірах, оскільки складений в односторонньому порядку представником ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Зазначені витяги не підписано та не завірено печатками сторін. Фактично додані витяги є документами, що надруковані представником позивача та підписані також ним, що не є ідентичним копії оригінального документа.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Виписки з рахунків позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, проте вони суду надані не були, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача.

Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові, матеріали справи не містять.

Щодо наданих розрахунків заборгованості, на які посилається позивач, то вони не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретних розмірів заборгованості, є документами, що створені самим позивачем та первісними кредиторами, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Надані позивачем документи лише констатують наявність заборгованості у фіксованій сумі, але не підтверджують її наявність, походження і розмір.

Таким чином, жодних належних та допустимих доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові, щодо отримання відповідачем кредитних коштів, наявності заборгованості та її розміру, матеріали справи не містять, а відтак позивачем не доведено наявності у відповідача заборгованості за вказаними кредитними договорами у розмірах, зазначенених у розрахунках.

З огляду на вище викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 204, 512, 513, 514, 516, 517, 526, 610, 611, 626, 628, 634, 638, 639, 656, 1046, 1054, 1055, 1056-1, 1077 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», ст. ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-82, 89, 95, 141, 174, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий: В. О. Прилуцький