Провадження № 2/643/4885/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22.11.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Броницької М.В.,

за участю секретаря судових засідань Семергей І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У Московський районний суд м. Харкова звернулося КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2016 по 31.01.2022 у розмірі 21 043,49 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2000 по 31.01.2022 у розмірі 21 036,38 грн, інфляційних витрат у сумі 3 706,52 грн, 3% річних у сумі 1 298,02 грн , судові витрати пов`язані з розглядом справи у сумі 177,00 грн та 2 422,40 грн судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 і є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Через неналежне виконання відповідачами як споживачами послуг своїх зобов`язань по оплаті за спожиті послуги утворилася наведена вище заборгованість.

Згідно вимог абзацу 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII), п. 24 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 (діють з 13.08.2019 (далі - Правила № 690 ), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (абзац 2 ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII).

Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10.01.2002 № 2918 споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 далі - Правила № 630), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 25 Правил № 690 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором.

Відповідно до п. 11 Правил № 630, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності /(несправності) за нормативами (нормами) споживання.

Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за вказаною адресою проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг у відповідності до п.20-21 Правил № 630.

Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг відповідачем виникла заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.08.2016 по 31.01.2022 у сумі 21 043,49 грн та за послуги з централізованого водовідведення за період 01.08.2000 по 31.01.2022 у сумі 21 036,38 грн, чим порушено права та законні інтереси позивача, у зв`язку з чим представник Комунального підприємства «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» звернувся в суд з даним позовом з метою їх відновлення.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.09.2024 відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судові засідання, призначені на 18.10.2024, 18.11.2024 та 22.11.2024, представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними у справі поштовими конвертами з відміткою про відсутність адресатів за вказаною адресою, зазначеною в позовній заяві. Відповідачі не використали наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Відповідачами не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростовував доводи позивача, своїм правом на відзив не скористалися.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи одночасне існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, суд встановив відповідні обставини, які вказують на наявність між сторонами правовідносин у сфері житлово-комунальних послуг, врегламентованих відповідними цивільно-правовими нормами, які підлягають застосуванню.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг Комунального підприємства «ХАРКІВВОДОКАНАЛ».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Комунальним підприємством «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» надаються послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, а відповідачі, в свою чергу, споживає зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Правилами ст. 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» закріплено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За змістом п. 8 «Правил надання населенню послуг по водо-теплопостачанню і водовідводу», послуги надаються відповідно до умов договору. Але це не означає, що під час відсутності такого договору, відповідачі мають право користуватися послугами, що фактично надаються і не оплачувати їх.

Незважаючи на відсутність у матеріалах справи договору про централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, відповідач зобов`язаний був оплачувати спожиті послуги, позаяк він фактично ними користувався.

Зазначена правова позиція знайшла своє підтвердження у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, в якій зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Аналогічні висновки викладені і у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 (14-448цс19) від 07.07.2020:

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За приписами ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилися від послуг, які їм надавало КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги.

Відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не здійснювали, внаслідок чого за ними утворилась заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що підтверджується наданим суду Розрахунком суми заборгованості за особовим рахунком НОМЕР_1 (а.с. 17-26).

Судом досліджено наданий розрахунок 3% річних та індексації заборгованості за послуги, який повністю корелюється з приписами Постанови КМУ від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» в редакції, чинній на момент надання послуги (а.с. 27-28).

З наявних у матеріалах справи розрахунків вбачається, що протягом тривалого часу відповідачі неналежним чином виконували свої зобов`язання як споживачі комунальних послуг, не в повному обсязі здійснюючи оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість за отримані комунальні послуги, а саме: централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, 3% річних та індексація на загальну суму 47 084,41 грн.

Особовий рахунок НОМЕР_1 облікує надавані послуги квартирі, розташованій за адресою АДРЕСА_1 .

У порядку, передбаченому ч. 6 ст. 187 ЦПК України, Московським районним судом м. Харкова отримано інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, яка міститься в матеріалах справи, відповідачі зареєстровані за адресою, за якою надаються послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (а.с. 36).

Доказів того, що послуги відповідачу не надавались, що вони не користувались наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено.

Ураховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обґрунтованими, та підстав їм не довіряти у суду не має.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, тому висновки суду про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими.

На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку про те, що шляхом між сторонами існують правовідносини в сфері надання житлово-комунальних послуг. Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання по забезпеченню відповідача відповідними житлово-комунальними послугами. Споживачі зі своєї сторона взяті на себе зобов`язанні по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги виконували неналежним чином, у результаті чого утворилася відповідна заборгованість на загальну суму 47 084,41 грн.

Відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 47 084,41 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних суд зазначає, наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

У даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 3 706,52 грн інфляційні витрати за час прострочення та 1 298,02 грн - 3% річних, за період до лютого 2022, з якими погоджується суд.

Так, Постановою Кабінету міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету міністрів України № 390 від 21.04.2023 заборонено стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24.02.2022 з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій.

Проте, заборгованість, інфляційні витрати та 3 % річних нараховані відповідачу до 24.02.2022, а тому вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вони нараховані до початку введення в дію воєнного стану в Україні. А тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 1 298,02 грн та інфляційних витрати у сумі 3 706,52 грн підлягають задоволенню.

Питання про застосування строків позовної давності перед судом не ставилося.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідачів на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відтак з відповідача підлягає до стягнення на користь відповідача 177,00 грн витрат щодо оплати послуг АТ «Укрпошта» відповідно до наявних у матеріалах справи копій поштових квитанцій (а.с. 30,32,34).

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-267, 279 280-283, 354-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період в загальній сумі 47 084 (сорок сім тисяч вісімдесят чотири) гривні 41 копійка, з яких: заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період 01.08.2016 по 31.01.2022 становить 21 043,49 грн; заборгованість за послуги з централізованого водовідведення за період 01.08.2000 по 31.01.2022 становить 21 036,38 грн; нараховані інфляційні витрати у сумі 3 706,52 грн; 3% річних у сумі 1 298,02 грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» сплачений за подання позову судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок в рівних частках, тобто по 807 (вісімсот сім) гривень 47 копійок з кожного.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» 177 (сто сімдесят сім) гривень 00 копійок витрат, пов`язаних з розглядом справи, тобто по 59 (п`ятдесят дев`ять) гривень 00 копійок з кожного.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Комунальне підприємство «ХАРКІВВОДОКАНАЛ», , 61052, м. Харків, вул. Конторська, буд. 90;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Суддя М.В. Броницька