УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 693/153/24

провадження № 61-14610ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Пархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Новік Владислав Ігорович, на ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2024 року, додаткове рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року

та за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича, в інтересах якого діє адвокат - Пахолок Тарас Павлович, на постанову Черкаського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) органу примусового виконання,

постановив ухвалу про наступне:

1. У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) органу примусового виконання та з урахуванням заяви про зміну вимог просив:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д. А. щодо накладення арешту на грошові кошти на рахунках ОСОБА_1 у Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») № НОМЕР_3 та на № НОМЕР_4 постановою про арешт коштів боржника у межах виконавчого провадження № НОМЕР_5;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д. А. щодо примусового списання грошових коштів (за його платіжними вимогами) на рахунках ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 та на № НОМЕР_4.

2. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2024 року у задоволенні скарги відмовлено.

3. Ухваласуду першої інстанції мотивована тим, що:

- з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається та судом не встановлено, що кошти, які знаходяться на карткових рахунках боржника мають цільове призначення і складають лише пенсію ОСОБА_1 ;

- при винесенні постанови про накладення арешту на кошти боржника від 05 січня 2023 року приватний виконавець визначив банківській установі порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику;

- приватним виконавцем виконавчого округу Гненним Д. А. було знято арешт з коштів на рахунках боржника ОСОБА_1 на підставі заяви останнього, отже в діях приватного виконавця відсутнє порушення пункту 1 частини чотири статті 59 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон від 02 червня 2016 року № 1404-VIII).

4. 19 серпня 2024 року представником приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д. А. - адвокатом Пахолоком Т. П. подано до суду заяву про розподіл судових витрат, в якій заявник просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

5. Додатковим рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року заяву представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_2 - адвоката Пахолока Т. П. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д. А. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн.

6. Додаткове рішення суду першої інстанції мотивована тим, що:

- витрати на правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д. А. є співмірними з предметом спору та складністю справи, понесені судові витрати приватним виконавцем є документально підтвердженими та доведеними;

- представником приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д. А. - адвокатом Пахолоком Т. П. у встановленому законом порядку та строк було надано до суду документи на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: договір № ПВГ-08/21 про надання правничої (правової) допомоги від 04 серпня 2021 року та звіт про надання адвокатом юридичних послуг та виконання робіт, відповідно до умов додаткової угоди № 8 від 04 серпня 2024 року.

7. Не погоджуючись з ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2024 року та додатковим рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційні скарги на вказані судові рішення.

8. Постановою Черкаського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2024 року залишено без задоволення, а апеляційну скаргу на додаткове рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 15 вересня 2024 року задоволено частково.Додаткове рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року змінено, зменшено розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д. А., з 25 000,00 грн до 10 000,00 грн.

9. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги на дії (бездіяльність) органу примусового виконання з таких підстав:

- постанова про накладення арешту від 05 січня 2023 року (ВП № 70651702) містить застереження щодо накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 , крім коштів що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом;

- АТ КБ «Приватбанк» не надало приватному виконавцю документального підтвердження про те, що рахунки боржника № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Отже, у разі, якщо банк не повідомляє державного виконавця, що це є рахунок зі спеціальним режимом використання, то це свідчить про правомірність арешту рахунку;

- під час винесення постанови про накладення арештів на рахунки боржника державний виконавець діяв в межах своїх повноважень, на момент винесення постанови про арешт коштів боржника не було інформації, що відповідні рахунки відкриті на ім'я ОСОБА_1 призначені тільки для отримання пенсії та/або на них зараховується виключно пенсія (грошове забезпечення). Саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі виявлення, що кошти перебувають на рахунках, на які заборонено накладення арешту, банк зобов'язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно з частиною четвертою статті 59 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII;

- 26 січня 2024 року, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д. А. було винесено постанову про зняття арешту з коштів, а саме з рахунків НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкритих в АТ КБ «Приватбанк», та направлено на виконання до банку. Отже, арешт з рахунків ОСОБА_1 знятий, що підтверджується і самим скаржником;

- відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20, в якій викладено висновки про те, що, передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII зобов'язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до пункту 1 частини четвертої статті 59 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

10. Щодо додаткового рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року, апеляційний суд зазначив:

- представництво інтересів приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д. А. в суді першої інстанції здійснював адвокат Пахолок Т. П., що підтверджується ордером від 21 лютого 2024 року серія АА № 1411072, договором про надання правничої (правової) допомоги № ПВГ- 08/21 від 04 серпня 2021 року, додатковою угодою № 8 до договору № ПВГ-08/21 від 04 серпня 2021 року про надання правничої (правової) допомоги від 08 лютого 2024 року, звітом про обсяг наданих адвокатом юридичних послуг та виконаних робіт, рахунком на оплату № 023 від 16 серпня 2024 року, актом № 023 від 16 серпня 2024 року прийому-передачі наданих послуг;

- відповідно до пунктів 3,4 додаткової угоди № 8 до договору № ПВГ-08/21 від 04 серпня 2021 року про надання правничої (правової) допомоги від 08 лютого 2024 року вартість робіт (наданих юридичних послуг) визначається у формі гонорару та розраховується в фіксованому розмірі 50 000,00 грн, сплата робіт (наданих юридичних послуг) проводиться Замовником на користь Виконавця, на підставі виставленого рахунку, протягом 60 календарних днів з моменту винесення рішення судом першої інстанції;

- зі звіту про обсяг наданих адвокатом юридичних послуг та виконаних робіт від 16 серпня 2024 року вбачається, що адвокатом Пахолоком Т. П. надані такі послуги: підготовка та направлення заяви від 21 лютого 2024 року про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (час витрачений адвокатом - 30 хв.); підготовка та направлення заперечень від 27 лютого 2024 року щодо скарги на неправомірні дії/бездіяльність органу примусового виконання (180 хв.); підготовка до судового засідання та участь в судовому засіданні 29 лютого 2024 року (60 хв.); підготовка та направлення заяви від 15 лютого 2024 року про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (30 хв.); підготовка та направлення заяви від 22 квітня 2024 року про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (30 хв.); підготовка до судового засідання та участь в судовому засіданні 09 травня 2024 року (60 хв.); підготовка до судового засідання та участь в судовому засідання 12 червня 2024 року (60 хв.) Всього витрачено часу - 7 год. 30 хв.;

- згідно з актом № 023 від 16 серпня 2024 року прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) загальна сума зазначених вище наданих адвокатом послуг складає 50 000,00 грн;

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність. Вказаний висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21;

- такі послуги як: «Підготовка та направлення заяви від 21 лютого 2024 року про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції»; «Підготовка та направлення заяви від 15 березня 2024 року про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції»; «Підготовка та направлення заяви від 22 квітня 2024 року про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції» не потребують значних зусиль для їх підготовки;

- зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д. А. до 10 000,00 грн, є співмірними з предметом спору, складністю справи та виходячи з наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та затраченого часу.

11. 01 листопада 2024 року представник приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_2 - адвокат Пахолок Т. П. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року та просив постанову суду апеляційної інстанції в частині перегляду додаткового рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року скасувати та залишити в силі додаткове рішення суду апеляційної інстанції.

12. Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не довів жодними доказами неспівмірність витрат на правничу допомогу, а суд апеляційної інстанції при ухваленні рішення не навів жодного аргументу та доказу для зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Загальний витрачений час адвокатом Пахолоком Т. П. на виконання робіт згідно додаткової угоди № 8 від 08 лютого 2024 року становить 450 хв. (7 год. 30 хв.), що є повністю обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін. Результат вирішення даної справи є важливим для ОСОБА_2 , оскільки він є приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва та прийняте судом апеляційної інстанції рішення могло вплинути на його репутацію, викликати суспільний інтерес та створити хибне враження про діяльність приватного виконавця.

13. 08 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Новік В. І. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2024 року, додаткове рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року. У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року в частині вирішення скарги на дії (бездіяльність) органу примусового виконання та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) органу примусового виконання. Додаткове рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року в частині вирішення витрат на правничу допомогу скасувати, заяву про розподіл судових витрат на правову допомогу повернути заявнику без розгляду.

14. Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано правових висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2020 року у справі № 905/361/19 та постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 521/895/20, та невірно застосовано статтю 59 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII. Приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Гненному Д. А. було відомо, що скаржник ОСОБА_1 є пенсіонером, отримує регулярні пенсійні виплати та не скерував запит в Пенсійний фонд з метою визначення рахунків, на які зараховується пенсія. Отже, виходячи з цього, скаржник вважає, що приватний виконавець вчинив свідому пасивну протиправну поведінку, при якій продовжував здійснювати списання пенсії з рахунків ОСОБА_1 . Крім того, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Гненний Д. А. зняв арешт з рахунків ОСОБА_1 № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 , тобто фактично підтвердив, що накладення арешт та списання коштів із зазначених рахунків здійснювалось приватним виконавцем протиправно. Щодо оскарження рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу представник ОСОБА_1 - адвокат Новік В. І. вказує, що в заяві про розподіл судових витрат представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д. А. відсутні докази про направлення вказаної заяви з додатками іншим учасникам у справі, зокрема ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є стягувачами по справі № 693/153/24. Вважає, що суд першої інстанції не застосував наслідки, передбачені частиною четвертою статті 183 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), чим порушив норми процесуального права.

15. Верховний Суд робить висновки, що касаційні скарги є необґрунтованими, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі частин четвертої та шостої статті 394 ЦПК.

16. Вказаними нормами ЦПК (див. пункт 15) передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

17. Мотивами, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження, є наступне.

Щодо оскарження дій (бездіяльності) органу примусового виконання

18. Відповідно до статті 56 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

19. Частиною третьою статті 52 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

20. Згідно зі статтею 68 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п'яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

21. У пунктах 7.14-7.15 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) зазначено, що: «виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов'язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»)».

22. Судом першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» не надало приватному виконавцю документального підтвердження про те, що рахунки боржника № НОМЕР_3 ( НОМЕР_1 ) та № НОМЕР_4 ( НОМЕР_2 ) мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Отже, у разі, якщо банк не повідомляє державного виконавця, що це є рахунок зі спеціальним режимом використання, то це свідчить про правомірність арешту рахунку.

23. Правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанції, що під час винесення постанови про накладення арештів на рахунки боржника державний виконавець діяв в межах своїх повноважень, на момент винесення постанови про арешт коштів боржника не було інформації, що відповідні рахунки відкриті на ім'я ОСОБА_1 призначені тільки для отримання пенсії та/або на них зараховується виключно пенсія (грошове забезпечення). Саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону від 02 червня 2016 року№ 1404- VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі виявлення, що кошти перебувають на рахунках, на які заборонено накладення арешту, банк зобов'язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно з частиною четвертою статті 59 Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

24. Також судами встановлено, що у день надходження заяви ОСОБА_1 , в якій він просив скасувати арешт грошових коштів та повернути примусово списані кошти, 26 січня 2024 року, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д. А. було винесено постанову про зняття арешту з коштів, а саме з рахунків НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкритих в АТ КБ «Приватбанк», та направлено на виконання до банку. Отже, арешт з рахунків ОСОБА_1 знятий, що підтверджується і самим скаржником.

25. За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволення скарги.

26. Підхід щодо визнання касаційної скарги необґрунтованою в подібних правовідносинах є сталим в практиці Верховного Суду (див., наприклад, ухвалу колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 вересня 2024 року у справі № 205/6823/20 (провадження 3 61-12467ск24)).

Щодо розподілу судових витрат

27. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

28. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

29. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК).

30. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

31. У частинах четвертій - шостій статті 137 ЦПК визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

32. У пунктах 44, 47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновок, що: «саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

33. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п'ятої та шостої статті 137 ЦПК, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов'язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов'язок доведення їх неспівмірності».

34. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

35. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

36. Для суду не є обов'язковими зобов'язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Судувід 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

37. Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до звіту про обсяг наданих адвокатом юридичних послуг та виконаних робіт від 16 серпня 2024 року загальний витрачений час адвокатом Пахолоком Т. П. на виконання робіт згідно додаткової угоди № 8 від 08 лютого 2024 року становить 450 хв. (7 год. 30 хв.)

38. Ураховуючи витрати на правничу допомогу співмірними з предметом спору, складністю справи та виходячи з наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та затраченого часу, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Д. А. з 25 000,00 грн до 10 000,00 грн.

39. Посилання в касаційній скарзі на висновки Верховного Суду у постанові по справі № 626/133/21 та в ухвалах від 25 лютого 2021 року у справі № 906/977/19, від 01 вересня 2022 року у справі № 759/13013/14-ц, від 16 січня 2023 року у справі № 640/23065/14, від 02 лютого 2023 року у справі № 466/1403/20, від 27 березня 2023 року у справі № 756/820/20 не підтверджують обґрунтованість касаційної скарги.

Зазначені судові рішення ухвалені за інших процесуальних правовідносин: у справах № 626/133/21, № 466/1403/20, № 640/23065/14, № 756/820/20, № 759/13013/14-ц заявник узагалі не надав суду докази направлення (надання) іншим учасникам справи копії заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу разом із доказами її надання, а у справі № 906/977/19 суд вирішував питання належності поданих заявником доказів надсилання іншим учасникам справи заяви про прийняття додаткового судового рішення про розподіл судових витрат.

У справі № 693/153/24 ОСОБА_1 отримав заяву про розподіл судових витрат і скористався можливістю подати 22 серпня 2024 року заперечення на цю заяву. Тому відсутні підстави стверджувати, що стосовно нього порушені принцип рівності сторін, а також інші елементи права на справедливий суд. Додаткове рішення суду першої інстанції від 16 вересня 2024 року стосується інтересів ОСОБА_1 і приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Д. А. Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства всі учасники справи розпорядилися їхніми процесуальними правами: ОСОБА_1 оскаржив вказане додаткове рішення, а інші учасники справи - ні. Тому немає підстав стверджувати, що відсутність доказів направлення ОСОБА_3 і ОСОБА_4 заяви щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу порушило права ОСОБА_1 .

40. Аналіз змісту касаційних скарг та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а тому касаційні скарги є необґрунтованими.

Керуючись статтями 258-261, 392, 394 ЦПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Новік Владислав Ігорович, на ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 15 серпня 2024 року, додаткове рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року та за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича, в інтересах якого діє адвокат - Пахолок Тарас Павлович, на постанову Черкаського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року у справі № 693/153/24.

2. Копії ухвали направити особам, які подавали касаційні скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: П. І. Пархоменко

Д. А. Гудима

Є. В. Краснощоков