Справа № 465/977/23 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/2061/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 19 червня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19 червня 2024 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржило АТ КБ « ПриватБанк».

В апеляційній скарзі покликається на те, що необхідність обов`язкової явки Позивача в судові засідання судом не мотивована жодним чином і в матеріалах справи наявні усі необхідні докази по справі.

Вказує, що правові позиції сторін висловлювалися неодноразово. Зокрема, Позивачем, окрім позовної заяви, надавалися додаткові докази та пояснення (відповідь на відзив), що чітко вбачається із матеріалів справи.

Вважає, що у суду була можливість вирішити справу на підставі наявних у справі доказів та чітко висловлених правових позицій сторін, підтверджених відповідними поясненнями та доказами, однак суд фактично ухилився від вирішення справи по суті.

Відповідно, оскільки суд не обґрунтував, яким чином неявка позивача перешкоджала розгляду справи з урахуванням того, що в матеріалах справи міститься клопотання Позивача про розгляд справи за його відсутності та усі необхідні докази, суд порушив норми процесуального права та протиправно залишив позов без розгляду.

Просить ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 19 червня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення 21 жовтня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що через свою повторну неявкув судові засідання 28 лютого 2024р. та 19 червня 2024р. позивач фактично демонструє суду відсутність свого інтересу у як найскорішому розгляді справи по суті, а тому є підстави для залишення позову без розгляду.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи із наступних обставин.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 16 лютого 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 13 травня 2020 року у розмірі 304 850 грн. станом на 07 грудня 2022 року.

В прохальній частині вищезгаданої позовної заяви АТ КБ "ПриватБанк" зазначали, що в разі неявки в судове засідання їх представника не заперечують проти розгляду справи за відсутності представника банку та ухвалення заочного рішення судом.(а.с. 6)

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивачем 22 вересня 2023 року було подано відповідь на відзив та 10 січня 2024 року було подано пояснення (а.с. 130-132, 141-148).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції «про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950, ратифікована ВР України 17.07.1997 гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства. Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

З тексту ст.6 Конвенції прямо витікає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом право на справедливий суд, хоча сам термін «доступність» у наведеній статті не вживається. Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

У справі Веііеt v. Fгапсе від 4 грудня 1995 року, Серія А, N 333-Б Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У справі «Golder v. The United Kingdom» від 21.02.1975 , ЄСПЛ вперше прийшов до висновку, що сама конструкція ст.6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч.1 ст.6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Встановлено, що в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення АТ КБ "ПриватБанк" про судові засідання, призначені 28.02.2024р. та 19.06.2024р.

Враховуючи вищенаведене, зокрема відсутність матеріалах справи відомостей про належне повідомлення АТ КБ "ПриватБанк" про судові засідання, призначені 28.02.2024р. та 19.06.2024р., те, що в позовній заяві у випадку неявки АТ КБ "ПриватБанк" просило проводити розгляд справи без участі їх представника, а також те, що в матеріалах справи міститься позовна заява з додатками на 80 сторінках, відповідь на відзив на 3 сторінки та пояснення на 7 сторінок, що вказує на наявність достатніх матеріалів для розгляду справи за наявними матеріалами справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

За вказаних обставин, апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" підлягає до задоволення, ухвала Франківського районного суду м. Львова від 19 червня 2024 року до скасування із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, п.4 ч.1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 19 червня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.