Житомирський апеляційний суд
Справа №279/7023/23 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія 42 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Антоневської В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/7023/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Недашківської Л.А.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Ford, модель Mondeo, білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №ZХА019500.48434.002 від 30 липня 2012 року згідно рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі №755/26543/13-ц від 25 листопада 2013 року про стягнення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором в розмірі 309 534,89 грн., шляхом продажу його на публічних торгах, встановивши початкову ціну на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 30 липня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» (далі - ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ZХА019500.48434.002, згідно з яким ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» надав кредит у розмірі 225 000, 00 грн. зі платою відсотків за його користування строком до 29.07.2017 року. В свою чергу позичальник зобов`язався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки за договором.

Вказує, що 30 липня 2012 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_2 був укладений договір застави рухомого майна №ZХА019500.48434.002, відповідно до якого ОСОБА_2 надав у заставу автомобіль марки Ford, модель Mondeo, білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований ВРЕР ДАІ №13 при УДАІ м. Києва 28 липня 2012 року. До державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі договору про надання кредиту та заставу транспортного засобу було внесено приватне обтяження предмету застави за реєстраційним №8457662 (витяг №68911957 від 27.10.2023 року).

09 жовтня 2023 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі Договору про надання споживчого кредиту було внесено звернення стягнення на предмет застави, оскільки позичальник своєчасно не здійснював платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та має значну заборгованість по нарахованим процентам, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання.

Вказує, що 06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогач В.В. та зареєстрований в реєстрі №392, відповідно до якого ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» відступило ТОВ «Глобал Спліт», а ТОВ «Глобал Спліт» набуло право вимоги кредитора за договором кредиту та прав заставодержателя за договором застави.

Зазначає, що 09 листопада 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про заміну стягувача - ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» на ТОВ «Глобал Спліт» у справі №755/26543/13-ц за позовом ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

За відомостями Головного сервісного центру МВС станом на 21.09.2023 року автомобіль марки Ford, модель Mondeo, білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , який належав на праві власності ОСОБА_2 , був відчужений 10 грудня 2013 року на підставі довідки-рахунку ВІА №012712 від 10 грудня 2013 року та його було перереєстровано на нового власника ОСОБА_3

09 січня 2014 року вищевказаний транспортний засіб був перереєстрований на ім`я ОСОБА_1 за довідкою-рахунком ВІА №140726 від 08 січня 2014 року. Вважає, що таким чином дії заставодавця призвели до відчуження та переходу предмета застави до відповідача з обтяженням.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № IKAPNABG.48434.001 від 30.07.2012 року, згідно рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі №755/26543/13-ц від 25.11.2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором №IKAPNABG.48434.001 від 30.07.2013 року у розмірі 309 534,89 грн. та судового збору у сумі 3 210,05 грн., звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки Ford, модель Mondeo, білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , що належить на праві власності - ОСОБА_1 , шляхом продажу його на публічних торгах, початкову ціну встановлено на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права. Вказує, що 09 січня 2014 року за ним було зареєстровано право власності на спірний автомобіль на підставі довідки-рахунку ВІА №140726 від 08 січня 2014 року. Під час державної реєстрації права власності, була проведена відповідна перевірка наявності заборон, обтяжень. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу апелянт є власником легкового автомобіля Ford Mondeo, білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , який було зареєстровано на ім`я ОСОБА_1 09 січня 2014 року. 27 березня 2014 року на даний транспортний засіб було замінено свідоцтво про реєстрацію у зв`язку з втратою. Відповідно під час реєстрації будь-яких обтяжень або обмежень на автомобіль - не було. Отже, на час набуття та реєстрації права власності на транспортний засіб про будь-які обтяження йому відомо не було.

Зазначає, що аналізуючи частину 3 статті 9, статтю 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», скаржник є третьою стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави, а тому є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати про наявність договору застави рухомого майна (транспортного засобу) №ZХА019500.48434.002, за яким ОСОБА_2 передав у заставу належний йому автомобіль марки Ford Mondeo, білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 . Вказує, що реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами. Тому вважає, що спірний транспортний засіб, який є предметом застави, був йому відчужений, він є добросовісним набувачем спірного автомобіля, тому є всі підстави для відмови в задоволенні позову.

Позивач ТОВ «Глобал Спліт» скористалося своїм правом та подало відзив, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.12.2023 року без змін. Зазначає, що твердження апелянта ОСОБА_1 , що він є добросовісним набувачем, який набув право власності на заставний транспортний засіб, є помилковим, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.

30 серпня 2024 року відповідач через свого представника подав до апеляційного суду заяву про застосування строків позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити в повному обсязі. Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено під час розгляду справи, 30.07.2012 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір №IKAРNAВG.48434.001, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 225 000,00 грн. строком до 29.07.2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом (а.с.5-9).

30.07.2017 для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та Позичальником укладено Договір застави рухомого майна (транспортного засобу) ZХА019500.48434.002, за яким ОСОБА_2 передав у заставу належний йому автомобіль марки Ford, модель Mondeo, білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований ВРЕР ДАІ №13 при УДАІ м. Києва 28.07.2012 року. Відповідно до п.17.7 Договору застави транспортного засобу від 30.07.2017 року ОСОБА_2 зобов`язався не передавати предмет застави в оренду (майновий найм), у лізинг, наступну заставу, у спільну діяльність або у позичку, здійснювати його відчуження або інше розпорядження предметом застави без письмової згоди заставодержателя (а.с.15).

25 листопада 2013 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/26543/13-ц задоволено позов ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» заборгованість за кредитом в розмірі 309 534,89 грн. та судові витрати (а.с.17-18).

06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ТОВ «Глобал Спліт» був укладений договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Глобал Спліт» набуло право вимоги за кредитним договором №IKAРNAВG.48434.001 від 30.07.2012 року.

09 листопада 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку» на його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» у справі №755/26543/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с.19-20).

Відповідно до витягу про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна №12801523 від 30.07.2012 року на підставі Договору застави рухомого майна, серія та номер: ZХА019500.48434.002, виданий 30.07.2012 року, видавник ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», було зареєстровано заборону відчуження на об`єкт: автомобіль легковий Ford, модель Mondeo, білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Термін дії обтяження (застави рухомого майна) автомобіля було встановлено до 09.10.2028 року (а.с.21-22).

10.12.2013 року переданий у заставу транспортний засіб без згоди банку був відчужений гр. ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку (зворот а.с.23).

09.01.2014 року автомобіль був перереєстрований на відповідача у справі ОСОБА_1 за довідкою-рахунком ВІА №140726 від 08.01.2014 року.

Власником автомобіля марки Ford, модель Mondeo, білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 є відповідач ОСОБА_1 , відповідно даних інформаційного листа Головного сервісного центру МВС.

09.10.2023 року за №87666942 було внесено відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про звернення стягнення на предмет застави.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 придбав спірний автомобіль, що перебував у заставі ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», фактично за відсутності згоди банку на його відчуження та за наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про його обтяження, а тому, суд прийшов до висновку про збереження застави при переході права власності до ОСОБА_1 та можливості звернення на нього стягнення на підставі договору застави від 30.07.2012 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_2 .

Такий висновок суду першої інстанції є вірним, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» та статті 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17 (провадження№ 61-13383св19).

Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначається реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 30 липня 2012 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_2 був укладений договір застави рухомого майна №ZХА019500.48434.002, відповідно до якого ОСОБА_2 надав у заставу автомобіль марки Ford, модель Mondeo, білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований ВРЕР ДАІ №13 при УДАІ м. Києва 28 липня 2012 року.

30 липня 2012 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі Договору про надання кредиту та заставу транспортного засобу було внесено приватне обтяження предмету застави за реєстраційним номером 8457662 (витяг №68911957 від 27.10.2023 року).

09 жовтня 2023 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі Договору про надання споживчого кредиту було внесено звернення на предмет застави (витяг №87666942 від 09.10.2023 року).

Відповідно до п.17.7 Договору застави транспортного засобу від 30.07.2017 року ОСОБА_2 зобов`язався не передавати предмет застави в оренду (майновий найм), у лізинг, наступну заставу, у спільну діяльність або у позичку, здійснювати його відчуження або інше розпорядження предметом застави без письмової згоди заставодержателя.

Як вбачається з витягу про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна №86770260 від 09.10.2023 року на підставі Договору застави рухомого майна№ZХА019500.48434.002, виданого 30.07.2012 року ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» було зареєстровано заборону відчуження на об`єкт: автомобіль марки Ford, модель Mondeo, білого кольору, 2012 року випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Термін дії обтяження (застави рухомого майна) автомобіля було встановлено до 0910.2028 року.

10 грудня 2013 року переданий у заставу транспортний засіб без згоди банку був відчужений гр. ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку.

09 січня 2014 року автомобіль був перереєстрований на ОСОБА_1 за довідкою-рахунком ВІА №140726 від 08.01.2014 року, у власності якого перебуває на даний час, що підтверджується даними інформаційного листа Головного сервісного центру МВС.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія апеляційного суду, дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 придбав спірний автомобіль, що перебував у заставі ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», за відсутності згоди банку на його відчуження та за наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про його обтяження, а тому дійшов обґрунтованого висновку про збереження застави на спірний транспортний засіб при переході права власності до ОСОБА_1 та наявність підстав для звернення на нього стягнення на підставі договору застави від 30.07.2012 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_2 .

Однак колегія суддів вважає, що в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, слід відмовити за спливом строків позовної давності, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, відповідачем також було подано заяву про застосування строків позовної давності. Вказував, що не мав змогу подати таку заяву в суді першої інстанції, оскільки про розгляд справи нічого не знав, копію ухвали про відкриття провадження і судові повістки не отримував, що підтверджується матеріалами справи (а.с.44, 49).

У постанові Великої Палати Верховного Суду 11.10.2023 року у справі №756/8056/19 (провадження №14-94цс21) зазначено, що суд апеляційної інстанції вправі прийняти до розгляду заяву про застосування позовної давності лише за умови, що відповідач у справі не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про день та час судового розгляду справи, чи у разі інших поважних причин, які об`єктивно позбавляли особу зробити в суді першої інстанції таку заяву, внаслідок чого було порушено принцип процесуальної рівності сторін.

При цьому, суд першої інстанції міг ухвалити заочне рішення у справі та надати можливість відповідачу, який не отримував копію ухвали про відкриття провадження, позовну заяву та судові повістки, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин і не подав відзиву на позовну заяву, надати суду заперечення щодо позовної заяви або заявити про застосування позовної давності під час вирішення питання про перегляд заочного рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає за можливе прийняти до розгляду заяву відповідача ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Виходячи зі змісту статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Згідно статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Відповідно до статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Як слідує з матеріалів справи, 30 липня 2012 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №IKAРNAВG.48434.001. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2013 року у справі №755/26543/13-ц, ОСОБА_2 направлялися повідомлення за вих.№2182 від 23.05.2013 року та вих. №2146 від 22.05.2013 року з вимогою достроково повернути суму заборгованості за кредитним договором у 30-денний термін.

Тобто, у травні 2013 року ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» знав про порушення своїх прав, але з даним позовом його правонаступник звернувся лише 26 жовтня 2023 року, тобто після сплину строку позовної давності відповідно до статті 257 ЦК України.

З огляду на викладене, колегія апеляційного суду дійшла висновку, що при зверненні 26 жовтня 2023 року до суду з цим позовом ТОВ «Глобал Спліт» пропустило позовну давність.

При цьому бездіяльність ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», правонаступником якого є ТОВ «Глобал Спліт», протягом 7-ми років не може бути тією обставиною, яка свідчить, що банк раніше не міг дізнатися про відчуження спірного транспортного засобу (предмета застави), що спростовує доводи позивача про те, що про порушення свого права вони дізналися лише у вересні 2023 року після отримання відповіді Головного сервісного центру від 22.09.2023 року.

Ураховуючи, що позовні вимоги є обґрунтованими, проте позивач пропустив позовну давність, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, а тому рішення районного суду підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з вищевказаних підстав.

Керуючись ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5625,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2024 року.

Головуючий Судді