КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 758/8584/24

11 листопада 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Васюка Миколи Миколайовича на рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 серпня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Якимець О.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,-

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 травня 2011 року у справі № 2-307/11 з нього на користь відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, судовим наказом Подільського районного суду міста Києва від 02 січня 2024 року у справі №758/15276/23 з нього на користь відповідача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначав, що з 2016 року проходить службу у лавах Збройних Сил України та приймав безпосередню участь у заходах Антитерористичної операції на сході України та безпосередню участь в операції Об?єднаних Сил. 3 24 лютого 2022 року по теперішній час він приймає активну участь у відбитті збройної агресії російської федерації проти України та майже весь його заробіток витрачається на підтримку військових потреб, зокрема, закупівлю та обслуговування автомобілів, засобів радіоелектронної боротьби, FPV, пального, приладів нічного бачення та іншого необхідного обладнання для ефективного виконання бойових завдань та знищення окупантів.

У період з січня 2022 року по травень 2024рокуз нього на користь відповідачки ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у загальному розмірі 566 933, 84 грн (середньомісячна сума аліментів становить 19 549,44 грн), що не відповідає реальним потребам цієї дитини.

Також у нього народилась ще одна одна дитина - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якого, відповідно до наказу Подільського районного суду міста Києва від 02 січня 2024 року у справі №758/15276/23, він зобов`язаний сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Отже, на утримання двох дітей, він на даний час сплачує аліменти у загальному розмірі 1/2 частини від доходу.

Посилаючись на те, що він повністю визнає власний обов`язок щодо необхідності утримувати дітей, проте, з дати ухвалення судових рішень про стягнення аліментів змінились життєві обставини, змінилась сума доходу з якої здійснюється розрахунок при утриманні аліментів, що позбавляє позивача значної суми доходу, позивач ОСОБА_1 просив суд:

зменшити розміри аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до 1/6 частини заробітку (доходу), та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини;

зменшити розмір аліментів, що стягуються із позивача на користь відповідача ОСОБА_3 наутримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до 1/6 частини заробітку (доходу) та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 19 серпня 2024 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Васюк МиколаМиколайович подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 серпня 2024 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб безпосередньо впливає на матеріальне становище утримувача.

Таким чином, з урахуванням наявності на утриманні позивача ОСОБА_1 ще однієї дитини, на утримання якої стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини, а в загальному розмірі позивач сплачує аліменти в розмірі 1/2 частки від свого заробітку (доходу), та враховуючи те, що більшість заробітку (доходу) позивача йде на забезпечення військових потреб, сторона позивача вважає, що можливо зменшити розмір аліментів на утримання синів до 1/6 частини від всіх видів заробітку позивача.

Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 22.07.2023 року у справі № 688/4308/23 сторона позивача ввважає безпідставним та необґрунтованим, оскільки під час ухвалення рішення, суд має враховувати останню правову позицію Верховного Суду, що судом першої інстанції не було зроблено.

На переконання сторони позивача, суд першої інстанції мав врахувати висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 10.10.2023 у справі № 682/2454/22 та від 19.06.2024 у справі № 686/22677/23, в яких міститься висновок, що зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів: народження другої дитини спричиняє зміну матеріального стану, оскільки дана обставина потребує додаткових фінансових затрат.

В частині порушення норм процесуального права сторона позивача зазначає, що на момент подання позовної заяви та відкриття провадження у справі № 758/8584/24, справи про зменшення розміру аліментів не являлися малозначними, тоді як суд першої інстанції безпідставно розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, а відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10.10.2023 у справі № 682/2454/22, від 24.01.2024 у справі № 752/1058/23, від 21.02.2024 у справі № 676/2582/23 та від 23.05.2024 у справі № 185/8781/23.

В апеляційні скарзі сторона позивача висловила намір подати заяву про ухвалення додаткового рішення протягом 5 днів з моменту винесення рішення у даній справі (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 20 000,00 грн. Остаточний розмір буде визначений з урахуванням всіх дій, які будуть вчинені АО «ВР Партнерс» в рамках справи в суді апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі сторона позивача просить приєднати до матеріалів справи наступні докази: розписки ОСОБА_3 від 05.02.2024, 03.03.2024, від 02.04.2024, від 03.05.2024, від 01.06.2024, від 02.07.2024 та від 03.08.2024; накладні від 08.07.2022, від 04.10.2022, від 16.10.2022, від 27.12.2022, від 13.03.2023, від 06.07.2023, від 30.08.2023, від 02.10.2023, від 14.12.2023 та від 29.01.2024, які можуть додатково підтвердити погіршення матеріального становища позивача, а саме сплату аліментів відповідачу ОСОБА_3 та витрачання власних коштів на військове обладнання.

Не подання даних доказів у суді першої інстанції пояснює тим, що він був позбавлений можливості подати докази раніше, оскільки постійно перебуває на військовій службі та розраховував на обставини, які не підлягають доказуванню, а відтак строк для подання доказів підлягає поновленню.

У долученні вказаних нових доказів на стадії апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції було відмовлено, про що постановлена протокольна ухвала від 11 листопада 2024 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Осадчук Тетяна Сергіївна просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 серпня 2024 року - залишити без змін. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень). Докази про понесені витрати будуть подані протягом 5 днів з дня винесеннярішення.

Зазначає, що долучені на підтвердження здійснення добровільної сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_7 розписки від дружини, з якою позивач досі перебуває у шлюбі, зареєстрований та проживає за однією адресою, фактично продовжує шлюбні відносини, без іншого підтвердження передання/сплати коштів не можуть вважатись достатнім доказом погіршення матеріального стану позивача через наявність на його утриманні ще однієї дитини. Позивачем не було надано квитанцій про сплату цих коштів, іншого підтвердження здійснення виплати аліментів, що ставить під сумнів належність та допустимість розписок, оскільки з їх змісту можна лише припустити виконання ОСОБА_1 свого обов`язку з утримання сина ОСОБА_7 . При цьому чинне законодавство у ч. 6 ст. 81 ЦПК України містить пряму норму, за якою доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На переконання сторони відповідача ОСОБА_2 ,фактично, передані позивачем на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 сплачуються його законній дружині, з якою вони досі перебувають в шлюбі і відповідно кошти використовуються на потреби сім`ї, членом якої є і сам позивач. Тобто, передача коштів на утримання ОСОБА_7 є показовою, оскільки справжньою метою звернення досуду з цим позовом та скаргою є бажання позивача зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_8 .

Звертає увагу суду на те, що аліменти стягуються в частці від заробітку (доходу) платника аліментів, тобто, розмір аліментів, які підлягають сплаті, прямо залежить від розміру доходу ОСОБА_1 і не є встановленим у твердій грошовій сумі.

Позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем та розмір його грошового забезпечення щомісячно обраховується з урахуванням багатьох критеріїв. Тобто, щомісячна сума грошового забезпечення позивача, з якої здійснюється відрахування аліментних виплат, є різною і не залежить ні від дитини, ні від матері дитини, ні від самого позивача. Проте, беззаперечним є факт того, що отримувана ним сума грошового забезпечення повною мірою покриває витрати на сплату аліментів на утримання обох синів та дружини ОСОБА_9 , а також витрати на закупівлю військового спорядження, тощо.

З цього слідує, що позивачем не було наведено жодного факту того, що його матеріальне становище не дозволяє йому утримувати дитину. Наведені позивачем аргументи, що виконання обов`язку з утримання сина є обтяжливим, що слугує підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів на сина ОСОБА_8 також не підтвнрдженні належними доказами у справі. Вважає, що позивач намагається обмежити синаОСОБА_8 в отриманні належного розміру аліментів за рахунок іншої дитини, що жодним чином не відповідає законодавчим приписам і усталеній судовій практиці.

Посилання позивача на те, що саме ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 аліменти у розмірі 566 933,84 грн, і що розмір аліментних виплат не відповідає реальним потребам дитини, а також, що ці кошти витрачаються не за призначенням, а на особисті потреби відповідачки, сторона відповідача ОСОБА_2 вважає безпідставними, оскільки фактичним стягувачем у аліментних зобов`язаннях є дитина - ОСОБА_4 , тому при вирішенні питання щодо доцільності зміни розміру аліментів першочергово необхідно керуватись принципом забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Сторона відповідача ОСОБА_2 наголошуємо на тому, що всі питання забезпечення інтересів, розвитку, виховання, фінансових потреб дитини фактично покладені на матір - ОСОБА_2 , а батько дитини (позивач у справі) фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, жодної участі у вихованні сина ОСОБА_8 не бере, не телефонує йому та не цікавиться його життям, навіть не обізнаний про проблеми дитини зі здоров`ям.

Син ОСОБА_8 є дитиною з інвалідністю через наявність у нього ювенільного ревматоїдного артриту серонегативного варіанту, поліартриту І ступеня активності (швидко прогресуючий перебіг). В силу свого стану постійно потребує лікування та підтримки здоров`я, а саме - регулярного звернення до лікарів, періодичного проходження стаціонарного лікування, купівлю медичних препаратів, проходження необхідних обстежень, курсів масажів та ЛФК, що обумовлює значні фінансові витрати.

Сторона відповідача ОСОБА_2 вважає, що зменшення розміру аліментів є неправомірним, необґрунтованим та таким, що порушує права дитини. Батько не повинен обмежувати одну дитину через наявність іншої. Зменшення розміру аліментів значною мірою перешкоджатиме належному забезпеченню базових життєвих потреб неповнолітнього сина, його лікуванню та розвитку. Всі витрати, а також виховання та здійснення лікування й так фактично покладені на матір дитини ОСОБА_2 , тому сплата належного розміру аліментів жодним чином не погіршує становище позивача.

Позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки жодним із долучених доказів не було підтверджено факту погіршення майнового стану позивача за рахунок утримання ще однієї дитини. Наявність на утриманні ще однієї дитини без доведення факту унеможливлення сплати аліментних платежів на утримання сина в повній сумі та погіршення його матеріального стану не є підставою для обмеження сина ОСОБА_8 в отриманні належного йому розміру аліментів.

До того ж, факт витрачання військовослужбовцями власних коштів на закупівлю необхідного обладнання для забезпечення військових потреб не є загальновідомою обставиною, оскільки фактично такі дії не є прямим обов`язком військовослужбовця. Такі витрати здійснюються військовими на підставі власного волевиявлення, тобто добровільно, на волонтерській основі і доводи про значні витрати на купівлю необхідних речей і обладнання є недоцільними у контексті необхідності зменшення розміру аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу сторона відповідача ОСОБА_2 просить прийняти докази за переліком, які вона не мала можливості подати до суду першої інстанції зоб`єктивних обставин, а саме:зайнятість як матері, яка самостійно виховує сина ОСОБА_8 без жодної участі батька, і при тому син ОСОБА_8 - хворіє, що дуже має великий вплив на можливість своєчасно подати докази. Крім того, на її утриманні ще перебуває донька, якій ще не виповнилось 3 роки.

У долученні вказаних нових доказів судом апеляційної інстанції було відмовлено, про що постановлена протокольна ухвала від 11 листопада 2024 року.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Васюк Микола Миколайович повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Осадчук Тетяна Сергіївна в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду заяви апеляційним судом повідомлена у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, а тому суд вважає можливим розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 травня 2011 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Новоград-Волинський, Житомирської області, на користь ОСОБА_10 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто, з 21.01.2011 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, аліменти на утримання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/6 частини від його заробітку з дня подачі заяви і до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 43 грн. 30 коп. матеріальних витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 51 грн. та 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ.( а.с.12-13).

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син- ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с. 11).

02 січня 2024 року Подільським районним судом міста Києва було видано судовий наказ, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12 грудня 2023 року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок на користь Держави.

Встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , що видане 24 лютого 2016 року ( а.с. 14).

Із інформації про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 та утримані з нього аліменти за період з 01.01.2022 року по 30.11.2023 року, наданої начальником управління фінансів військової частини НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 за період з січня 2022 року по листопад 2023 року нараховано грошове забезпечення у розмірі 1 732 946, 42 грн., із них утримано податків 25 994, 19 грн, та утримано аліментів на суму 349 689, 86 грн ( а.с. 15).

Із довідки про грошове забезпечення та утриманні аліменти з ОСОБА_1 за період з 01.12.2023 по 31.05.2024 вбачається, що ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення 882 209, 06 грн., утримано податків та інших обов'язкових платежів 13 233, 13 грн., утримана сума 217 243, 98 грн. Із приміткою, що аліменти утримані та перераховані в повному обсязі. Заборгованості немає ( а.с. 16).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України не подано доказів, наявності обставин, які ст. 192 СК України передбачені, як правова підстави для зменшення розміру аліментів - зміна матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів чи інші випадки, передбачені цим Кодексом, а зазначені у позові обставини не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів та не звільняють батька від обов`язку утримувати дітей.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що у нього змінився у сторону погіршення матеріальний стан, оскільки після ухвалення рішенняНовоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 травня 2011 року у справі № 2-307/11, яким із ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 у розмірі частини його заробітку ( доходу), у нього народилася ще одна дитина, а саме: син- ОСОБА_5 на утримання якого відповідно до наказу Подільського районного суду міста Києва від 02 січня 2024 року у справі №758/15276/23, позивач також зобов'язаний сплачувати аліменти у розмірі частини заробітку ( доходу).

Окрім того, зазначав, що є військовослужбовцем та майже весь його заробіток витрачається на підтримку військових потреб, зокрема, закупівлю та обслуговування автомобілів, засобів радіоелектронної боротьби, FPV, пального, приладів нічного бачення та іншого необхідного обладнання для ефективного виконання бойових завдань та знищення окупантів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22),від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748 св 23).

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син- ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с. 11).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи позов ОСОБА_1 , невірно застосував статтю 192 СК України, що призвело до неправильного висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів у цій справі. З огляду на що, відмова в задоволенні вимог про зміну розміру аліментів призвела до надмірного обтяження позивача, як платника аліментів.

Колегія суддів, установивши, що змінився сімейний стан ОСОБА_1 , з огляду на народження у нього від іншого шлюбу сина ОСОБА_5 , на утримання якого останній сплачує аліменти відповідно до судового наказу від 02 січня 2024 року, виданого Подільським районним судом міста Києва, дійшла висновку про те, що вказана обставина є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних із нього аліментів на користь ОСОБА_11 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/4 до 1/6 частин всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, та зменшення розміру стягуваних із нього аліментів на користь ОСОБА_12 и на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи відповідачки ОСОБА_2 , про те, що син ОСОБА_8 є дитиною з інвалідністю через наявність у нього ювенільного ревматоїдного артриту серонегативного варіанту, поліартриту І ступеня активності (швидко прогресуючий перебіг), що він постійно потребує лікування та підтримки здоров`я, придбання медичних препаратів, проходження необхідних обстежень, курсів масажів та ЛФК, що обумовлює значні фінансові витрати, не мають правового значення щодо вирішення заявлених вимог у цій справі про зміну розміру аліментів, оскільки зазначені відповідачем витрати є додатковими, пов?язаними із хворобою дитини, а їхпорядок стягнення визначений статтею 185 СК України. При наявності доказів понесення таких витрат відповідачка має право звернутись до суду з позовом про відшкодування батьком дитини 50% понесених нею додаткових витрат на дитину.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу щодо того, що передані позивачем на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 сплачуються його законній дружині, з якою вони досі перебувають в шлюбі і, відповідно, вказані кошти використовуються на потреби сім`ї, членом якої є і сам позивач, колегія суддів відхиляє як безпідставні з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що у позивача ОСОБА_1 як платника аліментів, та батька дітей ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 наявний обов'язок щодо їх утримання не залежно від того чи перебуває він у шлюбі з матір'ю дитини.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, судом першої інстанції не в повній мірі були враховані надані сторонами докази та не всім доказам була надана вірна правова оцінка з урахуванням вимог ст. 192 СК України, а тому рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 серпня 2024 рокупідлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

Відповідно до положень частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд, відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України - частина 1 статті 141 ЦПК України.

Відповідно пункт 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Врахувавши підстави звільнення відповідачки- ОСОБА_2 від сплати судового збору відповідно до закону та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , керуючись вимогами частини 6 статті 141 ЦПК України, судові витрати (судовий збір), понесений позивачем за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2664,64 грн, слід компенсувати позивачеві ОСОБА_13 у за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Іншу частину понесених позивачем судових витрат (судового збору) за подання позовної заяви та апеляційної скарги, що становить 2664,64 грн, слід стягнути із відповідача ОСОБА_3, яка не звільнена від обов`язку відшкодувати судові витрати позивачеві ОСОБА_1 на користь якого ухвалено судове рішення.

Керуючись ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 12, 78, 79, 80, 81, 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України , суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Васюка Миколи Миколайовича задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 травня 2011 року у справі № 2-307/11, та стягнути з ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_11 (місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня набрання рішення суду законної сили і до повноліття дитини.

Виконавчий лист № 2-307/11, виданий Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області про стягнення із ОСОБА_1 аліментів, від виконання відкликати.

Зменшити розмір аліментів, встановлений судовим наказом Подільського районного суду міста Києва від 02 січня 2024 року у справі №758/15276/23, та стягнути з ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , гуртожиток, РНОКПП НОМЕР_5 )аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня набрання рішення суду законної сили і до повноліття дитини.

Судовий наказ, виданийПодільським районним судом міста Києва у справі №758/15276/23 про стягнення із ОСОБА_1 аліментів, від виконання відкликати.

Стягнути ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , гуртожиток, РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2664,64 грн.

Компенсувати ОСОБА_13 у ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2664,64 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Судді: