Справа № 626/743/24
Провадження № 2/626/237/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

19.11.2024 року м. Берестин

Красноградський районний суд Харківської області в складі:

гловуючого - Рибальченко І.Г.

за участю секретаря Матюхової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 41158,00 грн, інфляційні втрати 10742,26 грн, три відсотки річних 2449,18 грн, а також понесених судових витрат.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.06.2021 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено електронний договір №4354089 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 20 000 грн, строк кредиту 24 днів з можливістю пролонгації, стандартна процента ставка 1,90% в день. Даний договір укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом реєстрації відповідача на вебсайті ТОВ "Авентус Україна" та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором М190220. Відповідач на вебсайті мав змогу ознайомитись з текстом примірного кредитного договору, правилами та паспортом споживчого кредиту. Зазначає, що ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання виконало та надало кредит шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача, тоді як останній свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі не виконував, у зв`язку з чим 16.07.2021, 17.07.2021, 10.08.2021, 11.08.2021, 04.09.2021, 28.09.2021, 22.10.2021, 23.10.2021, відбувалось продовження строку кредиту на 24 днів, а 16.11.2021 кредитний договір було автопролонговано на строк 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за договором не здійснював, заборгованість становить 41158,00 грн. 17.01.2023 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу №17.01/23-Ф, відповідно до якого до ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" перейшло право грошової вимоги за вказаним договором. Про відступлення права вимоги відповідач повідомлявся шляхом направлення на вказану ним електронну пошту відповідного повідомлення. Крім того, боржник за прострочення виконання грошового зобов`язання має сплатити інфляційні втрати в розмірі 10742,26 грн та 3% річних в розмірі 2449,18 грн.

У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, направила заяву про часткове визнання позову, слухання справи просила проводити за її відсутності.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід частково задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 червня 2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №4354089, за умовами якого сума кредиту складає 20 000,00 грн, строк кредиту 24 днів з можливістю продовження за ініціативою споживача або в порядку автопролонгації, стандартна процента ставка становить 1,90% в день, а знижена 0,95 % в день, кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , наданої споживачем.

Вказаний кредитний договір укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт https://creditplus.ua.

Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора М190220, про що свідчить розділ 11 договору реквізити та підписи сторін.

Також, 22.06.2021 р. ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація щодо основних умов кредитування, реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту, порядку повернення кредиту.

ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання за кредитним договором виконало та перерахувало 22.06.2021 на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 20000,00 грн, що підтверджується інформацією ТОВ "ФК "Контрактовий дім".

З картки обліку договору №4354089 від 22.06.2021 позичальника ОСОБА_1 вбачається, що остання 16.07.2021 р. здійснила платіж на оплату процентів та тіла кредиту в розмірі 11560,00 грн, чим продовжила строк кредиту на 24 днів за ініціативою споживача; 17.07.2021 року відповідач здійснила платіж на оплату процентів в розмірі 247,00 грн, чим продовжила строк кредиту на 24 дні за ініціативою споживача; 10.08.2021 відповідач здійснив платіж на оплату процентів в розмірі 3928,00 грн, чим продовжила строк кредиту на 24 дні за ініціативою споживача; 11.08.2021 відповідач здійснив платіж на оплату процентів в розмірі 2247,00 грн, чим продовжила строк кредиту на 24 дні за ініціативою споживача; 04.09.2021 відповідач здійснив платіж на оплату процентів в розмірі 5928,00 грн, чим продовжила строк кредиту на 24 дні за ініціативою споживача; 28.09.2021 відповідач здійснила платіж на оплату процентів в розмірі 5928,00 грн, чим продовжила строк кредиту на 24 дні за ініціативою споживача; 22.10.2021 відповідач здійснив платіж на оплату процентів в розмірі 1600,00 грн, чим продовжила строк кредиту на 24 дні за ініціативою споживача; 23.10.2021 відповідач здійснила платіж на оплату процентів в розмірі 4575,00 грн, чим продовжила строк кредиту на 24 дні за ініціативою споживача; 16.11.2021 року ОСОБА_1 кошти не сплатила, у зв`язку з чим строк кредиту продовжувався в порядку автопролонгації кожен раз на один наступний календарний день після закінчення строку кредиту, але не більше ніж на 90 днів поспіль, надалі інших платежів за кредитним договором не здійснювала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 41158,00 грн, з яких за тілом кредиту 13 000,00 грн, за процентами 28158,00 грн ..

17.01.2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу №17.01/23-Ф у відповідності до умов якого ТОВ "Авентус Україна" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" за плату права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №4281781 від 08.06.2021 (а.с.62-70, 7).

Цього ж дня позивач направив на вказану відповідачем у кредитному договорі електронну пошту повідомлення про відступлення прав вимоги та про необхідність сплатити заборгованість .

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі Інтернет https://creditplus.ua та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується із ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

На виконання вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, у зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Факт укладення кредитного договору та отримання за договором кредитних коштів (кредиту) у визначеному договором розмірі відповідач не заперечував.

Також відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували надані позивачем докази щодо розміру заборгованості по кредитному договору.

При цьому у пунктах 1.4, 1.5, 4.1, 4.2 та 4.3 договору сторони передбачили, що кредит надається на строк 24 дні та може бути продовжено або за ініціативою споживача на 24 дні, або в порядку автопролонгації кожен раз на один наступний календарний день після закінчення строку кредиту, але не більше ніж на 90 днів поспіль. При цьому стандартна процента ставка 1,90% в день застосовується у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація. Водночас автопролонгація строку кредиту здійснюється у випадку наявності в споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку) заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 6.3 договору погашення заборгованості здійснюється у такій черговості: прострочені зобов`язання по процентам, прострочені зобов`язання по кредиту.

З дослідженої в судовому засідання картки обліку вбачається, що відповідач не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки, а тому з 16.11.2021 до 14.02.2022 діяла стандартна процента ставка. Відповідач 16.07.2021, 17.07.2021, 10.08.2021, 11.08.2021, 04.09.2021, 28.09.2021, 22.10.2021, 23.10.2021, здійснюючи платежі на оплату процентів, щоразу продовжував строк кредиту відповідно до п. 4.2 договору. На дату закінчення строку кредиту 16.11.2021, заборгованість за кредитом не була погашена, у зв`язку з чим строк дії договору відповідно до п. 4.3 договору продовжувався кожен раз на один наступний календарний день після закінчення строку кредиту, але не більше ніж на 90 днів поспіль, тобто до 14.02.2022 включно. Вказаний період нараховувались проценти за стандартною процентною ставкою.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування кредитом не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту 13 000,00 грн, та процентів за користування кредитом у межах строку кредитування 28158,00 грн.

За таких обставин наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 13 000 грн 00 коп, заборгованості за процентами у розмірі 28158 грн 00 коп, всього 41158 грн 00 коп, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 3 % від простроченої суми за період з 15.02.2022 до 09.02.2024 року та інфляційних втрат за період з березня 2022 року до грудня 2023 року суд дійшов наступного висновку.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (пункт 8.35).

Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Відтак позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з 24 лютого 2022 року до грудня 2023 року та розрахунок 3% річних за період з 24 лютого 2022 року до 09 лютого 2024 року.

З огляду на викладене, підлягають стягненню 3% річних за порушення грошового зобов`язання за період з 15.02.2022 до 23.02.2022 р., які розраховуються наступним чином: сума заборгованості 41158 грн х 3% / 365 х 9 дні прострочення (за період з 15.02.2022 до 23.02.2022 року), отже 3 % річних будуть складати 30,44грн.

Інфляційні витрати за порушення грошового зобов`язання до задоволення не підлягають, оскільки нарахування здійснено за період березня 2022 року до грудня 2023 року.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути 41188 грн 44 коп заборгованості за договором №4354089 від 22.06.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору із застосуванням понижуючого коефіцієнта в розмірі 0,8 ставки судового збору в сумі 2 422,40 грн , тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 835,80 грн.

Згідно пункту 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем до позову додано: Договір про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2024 року, укладений міжТ ОВ "Фінтраст Україна" та ОСОБА_2 ; звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року , ордер на надання правничої правової допомоги, рахунок на оплату по замовленню №2062/09/02 від 09.02 2024 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами.

Зокрема, суд звертає увагу на те, що представником позивача завищені години, які об`єктивно необхідні для вчинення певного виду правової допомоги як подання до суду позовної заяви, так і складання позовної заяви про стягнення боргу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 надає правову допомогу ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" з 10.07.2023 року. За договором № 17.01/23-Ф від 17.01.2023 року ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" набуло права вимоги до 7549 боржника.

Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.

Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Зокрема суд звертає увагу, що справа стосується стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 41158 грн, тобто у справі незначної складності, з огляду на ціну позову, а тому, підготовка документів для звернення до суду не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.

Враховуючи характер виконаної адвокатами робіт, її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем під час подачі позову.

Відтак, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 280-288, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 533, 543, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна", м.Київ, вул.Загородня, б.15, оф.118/2, 03150, , заборгованості за договором №4354089 від 22.06.2021 року в розмірі 41158 (сорок одна тисяча сто п`ятдесят вісім) гривень 00 коп., три відсотки річних 30 (тридцять) гривень 44 коп. , а всього стягнути 41188 (сорок одну тисячу сто вісімдесят вісім) гривень 44 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" м.Київ, вул.Загородня, б.15, оф.118/2, 03150, судові витрати у розмірі 1835 (одна тисяча вісімсот тридцять п`ять) гривень 80 коп судового збору та 2000 (дві тисячі) гривень витрат на правничу допомогу, а всього 3835 (три тисячі вісімсот тридцять п`ять) гривень 80 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г.Рибальченко