Номер провадження: 22-ц/813/4186/24
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сегеди С.М.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року у складі судді Коваленко О.Б.,

встановив:

У квітні 2023 року, Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі АТ «Сенс Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в період з 18.03.2010 по 02.01.2023 у розмірі 586 541,49 грн., які складаються з:

-54777,33 грн. сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість;

-531 764,17 грн. сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість та сплачений судовий збір у розмірі 8798,12 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 17.07.2007 між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір №490043358. Умовами Кредитного договору № 490043358 від 17.07.2007 передбачено, що Банк надає Позичальнику кредит та приймає в заставу в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором Предмет застави, а Позичальник приймає Кредит та передає Банку в заставу в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором Предмет застави на наступних умовах:

- п.п. 2.1. п. 2 Розділу № 1 Кредитного договору - Сума Кредиту. Валюта Кредиту - 22 798.22 доларів США.

- п.п. 2.2. п. 2 Розділу № 1 Кредитного договору - Номінальна процентна ставка - 13, 5% річних.

- п.п. 2.4. п. 2 Розділу № 1 Кредитного договору - Цільове використання Кредиту: придбання Транспортного засобу згідно з Договору купівлі-продажу, укладеним між Позичальником та ЗАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» № 514408- 3840 від 13.07.2007 - ОРЕL, 2007 року випуску, колір - чорний , тип - легковий комбі (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 , видане 14.07.2007 РЕВ 1-го МРВ ДАІГУ МВС України в Одеській області).

Однак, ОСОБА_1 тривалий час порушувала умови Кредитного договору та не виконувала покладені на неї зобов`язання належним чином. В результаті чого станом на 17.03.2010 виникла заборгованість у розмірі 142710,38 гривень.

З метою захисту порушених прав та законних інтересів, ПАТ «Альфа-Банк» (після зміни назви - АТ «Сенс Банк») звернулось до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за наслідками розгляду якої рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.03.2011 (№ 1512/2-483/11) позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволено у повному обсязі: стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 142710, 38 грн.

Проте, станом на сьогодні рішення Київського районного суду м. Одеси № 1512/2-483/11 від 10.03.2011, залишається не виконаним, у зв`язку із чим кредитор має право на отримання суми боргу за вказаним кредитним договором на підставі рішення суду з урахуванням 3% річних за увесь час прострочення.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року у задоволенні позову АТ «Сенс Банк» відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, АТ «Сенс Банк» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального прави та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що кредитором було нараховано стягнення 3% річних та інфляційних витрат від простроченої суми заборгованості на підставі ст. 625 ЦК України, а не на підставі договору кредиту. Зокрема, за змістом ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу.

Доводи скарги обґрунтовані також тим, що відповідно до п.п. 10.5 п. 11 Кредитного договору, сторони реалізуючи свої права, що встановлені ст. 259 ЦК України домовились про те, що позовна давність за спорами, що випливають із договору, включаючи, а не обмежуючись відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів, пені) тощо, становить 50 років. Сторонами встановлено, що вказане застереження до договору є договором про збільшення позовної давності. Відтак АТ «Сенс Банк» вважає, що має право на стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за увесь період прострочення зобов`язання з дати розрахунку боргу, тобто з 18.03.2010 по дату здійснення розрахунку 02.01.2023.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 14.11.2024 сторони не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направили.

Також, з метою дотримання норм цивільно процесуального кодексу України в частині належного повідомлення про час і місце судового розгляду та згідно із ч.11 ст. 128 ЦПК України, апеляційним судом, шляхом розміщення на офіційній веб сторінці суду здійснено повідомлення про виклик у судове засідання відповідача ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції здійснив всі можливі заходи для належного сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду її справи, проте остання двічі в судові засідання не з`явилася без поважних причин.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване заочне рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 10.03.2011 у справі №1512/2-483/11 задоволено позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» та стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 142710, 38 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданим позивачем, за Кредитним договором №490043358 від 17.07.2007 за ст. 625 ЦК України (3% річних та інфляційних втрат) загальна заборгованість ОСОБА_1 за період з 18.03.2010 по 02.01.2023 у розмірі 586 541,49 грн., які складаються з:

-54 777,33 грн. сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість;

-531 764,17 грн. сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову, районний суд виходив

з того, що для охорони інтересів боржника, кредитор може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. Суд також дійшов висновку, що заочне рішення Київського районного суду м. Одеси про стягнення заборгованості у справі №1512/2-483/11 було ухвалено 10.03.2011, однак суду не було представлено інформації щодо наявності/відсутності виконавчого провадження у даній справі на теперішній час, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають задоволенню внаслідок необґрунтованості.

Проте апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє права кредитора на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України , за увесь час прострочення.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 10.03.2011 у справі №1512/2-483/11 задоволенопозовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» та стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 142710, 38 грн.

Вказане рішення на час подання позову, відповідачами не виконане, заборгованість на користь позивача відповідачами не сплачена.

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2011 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

При цьому, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду про те, що кредитор для охорони інтересів боржника має пред`явити позов про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, які нараховані на задавнену вимогу тільки разом з пред`явленим позову про стягнення задавненої вимоги, оскільки в даному випадку захищаються права боржника, проте порушуються права кредитора. Статтею 625 ЦК України передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів виходить з наступного.

Так, визначаючи розмір заборгованості боржника, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у даному випадку - здійснений кредитором розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц зроблено висновок, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

З огляду на викладені висновки Верховного Суду, які відповідно ч.4 ст.263 ЦПК України враховуються судом щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати від відповідача застосування наслідків порушення виконання рішення у вигляді сплати штрафних санкцій, передбачених ста. 625 ЦК України.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач АТ «Сенс Банк» просив стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3 % річних за весь період прострочення зобов`язання за період з 18.03.2010 по 02.01.2023, згідно наданих розрахунків (а.с. 16-18).

Враховуючи, що відповідачем не виконується заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 10.03.2011, яким вже була захищена вимога кредитора, позивач не позбавлений права на отримання передбачених ч.2 ст.625 ЦК України сум за невиконання відповідачем судового рішення, яке набрало законної сили.

При цьому, перевіряючи наданий позивачем розрахунок про стягнення інфляційних втрат та 3% річних на кредитну заборгованість за вищевказаний період (з 18.03.2010 по 02.01.2023), апеляційний суд враховує наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

У подальшому постановами Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 239, від 22 квітня 2020 року № 291, від 20 травня 2020 року № 392, від 17 червня 2020 року № 500, від 22 липня 2020 року № 641 та ін. карантин неодноразово продовжувався на усій території України.

У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (пункт 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Тлумачення пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

- в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину;

- в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

- у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку (штраф, пеню) за таке прострочення. Законодавець на рівні акту цивільного законодавстві (пункт 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню). Такий обов`язок припиняється без його виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

З огляду на приписи пункту 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, наведені постанови Кабінету Міністрів України, якими з 12 березня 2020 року установлено на всій території України карантин, що діяв протягом всього періоду, за який нараховується 3% річних та інфляційні втрати, суд апеляційної інстанції вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню нараховані на суму заборгованості 3% річних та інфляційні втрати, за період лише з 18 березня 2010 року по 12 березня 2020 року включно.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду на приписи пункту 15,18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, наведені постанови Кабінету Міністрів України, якими з 12 березня 2020 року установлено на всій території України карантин, що діяв протягом всього періоду, за який нараховується 3% річних та інфляційні втрати, суд апеляційної інстанції вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню нараховані на суму заборгованості 3% річних та інфляційні втрати, за період з 18 березня 2010 року по 12 березня 2020 року включно.

Розрахунок 3% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України здійснюється за формулою:

[Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]

Де:

[Сума боргу] сума простроченого боргу;

[Процентна ставка (%)] проценти річних;

[Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання;

[Кількість днів у році] кількість днів у календарному році.

РозрахунокКількість днівПроценти
Період розрахунку: з 18.03.2010 року по 31.12.2010 року - 289 днів [Проценти] = 142 710,38 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 289 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 3 389,86 грн2893 389,86
Період розрахунку: з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року - 365 днів [Проценти] = 142 710,38 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 4 281,31 грн3654 281,31
Період розрахунку: з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року - 366 днів [Проценти] = 142 710,38 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 4 281,31 грн3664 281,31
Період розрахунку: з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року - 365 днів [Проценти] = 142 710,38 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 4 281,31 грн3654 281,31
Період розрахунку: з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року - 365 днів [Проценти] = 142 710,38 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 4 281,31 грн3654 281,31
Період розрахунку: з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року - 365 днів [Проценти] = 142 710,38 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 4 281,31 грн3654 281,31
Період розрахунку: з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року - 366 днів [Проценти] = 142 710,38 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 4 281,31 грн3664 281,31
Період розрахунку: з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року - 365 днів [Проценти] = 142 710,38 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 4 281,31 грн3654 281,31
Період розрахунку: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року - 365 днів [Проценти] = 142 710,38 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 4 281,31 грн3654 281,31
Період розрахунку: з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 365 днів [Проценти] = 142 710,38 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 4 281,31 грн3654 281,31
Період розрахунку: з 01.01.2020 року по 12.03.2020 року - 72 дні [Проценти] = 142 710,38 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 72 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 842,23 грн72842,23

Таблиця результату:

Період розрахункуКількість днівСума боргуПроцентна ставкаПроценти
18.03.2010 - 31.12. 710,383,000%3 389,86
01.01.2011 - 31.12. 710,383,000%4 281,31
01.01.2012 - 31.12. 710,383,000%4 281,31
01.01.2013 - 31.12. 710,383,000%4 281,31
01.01.2014 - 31.12. 710,383,000%4 281,31
01.01.2015 - 31.12. 710,383,000%4 281,31
01.01.2016 - 31.12. 710,383,000%4 281,31
01.01.2017 - 31.12. 710,383,000%4 281,31
01.01.2018 - 31.12. 710,383,000%4 281,31
01.01.2019 - 31.12. 710,383,000%4 281,31
01.01.2020 - 12.03.202072142 710,383,000%842,23
Разом3648 42 763,88

Сума нарахованих процентів: 42 763,88 грн.

Щодо інфляційних втрат згідно із вимогами статті 625 ЦК України

Розраховується за формулою:

[Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Де:

[Сума боргу] сума простроченого боргу.

[Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період.

РозрахунокСукупний індекс інфляціїІнфляційні нарахування
У період з 01.04.2010 року по 12.03.2020 року індексація на суму 142 710,38 грн [Сукупний індекс інфляції] = 99,70% ? 99,40% ? 99,60% ? 99,80% ? 101,20% ? 102,90% ? 100,50% ? 100,30% ? 100,80% ? 101,00% ? 100,90% ? 101,40% ? 101,30% ? 100,80% ? 100,40% ? 98,70% ? 99,60% ? 100,10% ? 100,00% ? 100,10% ? 100,20% ? 100,20% ? 100,20% ? 100,30% ? 100,00% ? 99,70% ? 99,70% ? 99,80% ? 99,70% ? 100,10% ? 100,00% ? 99,90% ? 100,20% ? 100,20% ? 99,90% ? 100,00% ? 100,00% ? 100,10% ? 100,00% ? 99,90% ? 99,30% ? 100,00% ? 100,40% ? 100,20% ? 100,50% ? 100,20% ? 100,60% ? 102,20% ? 103,30% ? 103,80% ? 101,00% ? 100,40% ? 100,80% ? 102,90% ? 102,40% ? 101,90% ? 103,00% ? 103,10% ? 105,30% ? 110,80% ? 114,00% ? 102,20% ? 100,40% ? 99,00% ? 99,20% ? 102,30% ? 98,70% ? 102,00% ? 100,70% ? 100,90% ? 99,60% ? 101,00% ? 103,50% ? 100,10% ? 99,80% ? 99,90% ? 99,70% ? 101,80% ? 102,80% ? 101,80% ? 100,90% ? 101,10% ? 101,00% ? 101,80% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,60% ? 100,20% ? 99,90% ? 102,00% ? 101,20% ? 100,90% ? 101,00% ? 101,50% ? 100,90% ? 101,10% ? 100,80% ? 100,00% ? 100,00% ? 99,30% ? 100,00% ? 101,90% ? 101,70% ? 101,40% ? 100,80% ? 101,00% ? 100,50% ? 100,90% ? 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% = 285,078% (за період Квітень 2010 - Лютий 2020) [Інфляційні нарахування] = 142 710,38 грн (сума боргу) ? 285,078% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 142 710,38 грн (сума боргу) = 264 125,27 грн285,078%264 125,27

Таблиця результату:

Період розрахункуВраховано індекси інфляції за періодСукупний індекс інфляціїСума боргуСума боргу з урахуванням інфляціїІнфляційні нарахування
01.04.2010 - 12.03.2020Квітень 2010 - Лютий 2020285,078%142 710,38406 835,65264 125,27
Разом 264 125,27

Загальна сума інфляційних втрат: 264 125,27 грн.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України підлягає 3 % річних від простроченої суми, якою є сума боргу в розмірі 42 763,88 грн., та інфляційні втрати за користування грошовими коштами в розмірі 264 125,27 грн., за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 18.03.2010 по 12.03.2020, що в сумі складає 306889,20 грн.

Таким чином, сума заборгованості, розрахованої на підставі ст. 625 ЦК України складає 306889,20 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд виходить із такого розрахунку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовна заява та апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, тому судовий збір необхідно покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення відсотків та інфляційних втрат на суму 586541,49 грн., апеляційним судом задоволено вимоги в цій частині в розмірі 306889,20 грн., що становить 52,32 % від пред`явлених вимог.

При пред`явленні позову банком сплачено судовий збір у розмірі 8798,12 грн., а за подачу апеляційної скарги Банк сплатив судовий збір у розмірі 7648,12 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме відшкодуванню за рахунок відповідача підлягає сума 8604,67 грн. (16446,24 грн. х 52,32%).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року скасувати, ухвалити нове.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у вигляді 3% річних та інфляційних втрат за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» () заборгованість в період з 18.03.2010 по 12.03.2020 у розмірі 306889 (триста шість тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) гривень, 20 копійок, яка складається з:

-42 763,88 грн. сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість;

-264 125,27грн. сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» () судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 8604 (вісім тисяч шістсот чотири) гривень, 67 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25.11.2024

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

С.М. Сегеда