ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 жовтня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/175/24

Головуючий у першій інстанції - Бараненко С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/980/24

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2024 року (ухвалене у смт Козелець, повний текст складено 22 квітня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по виплаті аліментів.

У С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з відповідача на її користь пеню за невиплату аліментів, які стягувалися на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у розмірі 75 083 грн.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2018 року на її користь стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця на кожну дитину. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2021 року розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання дітей, зменшено до 1/3 частини всіх видів заробітку ОСОБА_1 .

Позивачка зазначала, що відповідач обов`язок щодо сплати аліментів належним чином не виконував, внаслідок чого у період з серпня 2021 року по квітень 2023 року утворилась заборгованість, а отже відповідно до ст. 196 СК України наявні підстави для стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2024 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по виплаті аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки пеню за несплату аліментів, які стягувалися на утримання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 22 798,24 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи судове рішення незаконним та посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, залишив поза увагою те, що згідно з ч. 13 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі, проте позивачкою надано розрахунок заборгованості за період з серпня 2021 року по вересень 2023 року.

Представник відповідача - адвокат Новікова Н.І. зазначає, що відповідно до наявного у справі розрахунку заборгованості за період з серпня 2021 року по лютий 2024 року станом на 09 лютого 2024 року сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів становить -45,95 грн, тобто, саме ОСОБА_1 має боргові зобов`язання перед відповідачем, а не навпаки, як зазначено в оскаржуваному рішенні. Таким чином, обчислюючи розмір неустойки, суд мав виходити з розміру заборгованості, визначеного державним виконавцем, що існував на час звернення з цим позовом.

Указує, що районний суд не взяв до уваги приписи ч. 1, 2 ст. 196 СК України та роз`яснення, викладені у п. 22 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, згідно з якими відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Крім того, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Такими причинами є те, що 16 квітня 2022 року відповідач уклав шлюб з ОСОБА_7 , у якому ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка ОСОБА_8 . Разом з родиною мешкає і син дружини від першого шлюбу ОСОБА_9 , борг по сплаті аліментів на утримання якого складає 92 601,72 грн. Відповідач, маючи скрутне матеріальне становище, звертався з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання двох дітей від першого шлюбу, який задоволено. Наведені обставини доводять факт невинуватості ОСОБА_2 у виникненні заборгованості зі сплати аліментів через неможливість працевлаштування протягом тривалого часу. За першої нагоди заявник здійснив погашення заборгованості в повному обсязі.

Сторона відповідача просила відшкодувати понесені відповідачем судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 47 000 грн.

Письмові пояснення адвоката Переверзєва О.О., подані в інтересах ОСОБА_1 , які за замістом являються відзивом на апеляційну скаргу, не приймаються до уваги апеляційним судом, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів щодо підтвердження наявності у адвоката Переверзєва О.О. повноважень на представництво інтересів позивачки в Чернігівському апеляційному суді.

Позивачкою відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 05 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження у цій справі. Ухвалою від 12 липня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами без повідомлення учасників справи.

19 липня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» від 19 червня 2024 року № 3831-IX (далі Закон № 3831-IX).

Відповідно до п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 3831-IX позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Закону України № 3831-IX) передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу у цій справі подано та розгляд справи розпочато до набрання чинності Закону № 3831-IX, тому продовжено її розгляд в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом, тобто в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та визначаючи розмір необхідної до стягнення пені, суд першої інстанції указав про доведеність факту неповного виконання відповідачем обов`язку щодо утримання дітей. Районний суд не погодився з наданим стороною позивача розрахунком та дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки 22 798,24 грн пені.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У справі встановлено, що сторони з 02 грудня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2018 року розірвано (а.с. 30-31).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками неповнолітніх ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6, 7).

Судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 лютого 2018 року та до досягнення дітьми повноліття. На примусове виконання судового наказу постановою державного виконавця від 05 липня 2018 року відкрито виконавче провадження (а.с. 8).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2021 року зменшено розмір аліментів, стягнутих наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/2 до 1/3 частки усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину, починаючи від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 22-23). На виконання цього рішення 08 листопада 2021 року Деснянським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист (а.с. 24).

Постановою головного державного виконавця Козелецького ВДВС у Чернігівському районі Чернігівської області від 03 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67579508 з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/3 частині заробітку на утримання двох дітей (а.с. 25).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у період з серпня 2021 року по вересень 2023 року, складеного державним виконавцем (а.с. 29), вбачається, що у зазначений період ОСОБА_2 в рахунок аліментів сплачував грошові кошти, зокрема: у листопаді 2021 року - 10 000 грн, у січні 2023 року - 20 000 грн, у травні 2023 року - 5 000 грн, у червні 2023 року - 3 000 грн, у липні 2023 року - 3 000 грн та у вересні 2023 року - 49 750 грн. Станом на 06 жовтня 2023 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становила 58 119,05 грн.

Інший розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений виконавцем станом на 09 лютого 2024 року, свідчить про те, що у період з серпня 2021 року по лютий 2024 року відповідач в рахунок аліментів сплачував грошові кошти, зокрема: у листопаді 2021 року - 10 000 грн, у січні 2023 року - 20 000 грн, у травні 2023 року - 5 000 грн, у червні 2023 року - 3 000 грн, у липні 2023 року - 3 000 грн, у вересні 2023 року - 49 750 грн, у жовтні 2023 року - 29 000 грн, у січні 2024 року - 45 150 грн та у лютому 2024 року - 4 000 грн. Станом на 09 лютого 2024 року заборгованість у ОСОБА_2 зі сплати аліментів відсутня, наявна переплата у розмірі 45,95 грн (а.с. 60).

16 квітня 2022 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_12 ОСОБА_7 , в якому у подружжя народилася дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження (а.с. 63, 61).

За розрахунком позивачки, наведеним у позовній заяві, пеня за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2021 року по квітень 2023 року становить 75 083 грн (а.с. 1-3).

Звернувшись з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів, ОСОБА_1 зазначала, що відповідач обов`язок щодо сплати аліментів на утримання двох дітей належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість. З урахуванням обмежень, встановлених ст. 196 СК України, просила стягнути пеню у розмірі 75 083 грн.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Положеннями ч. 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Тлумачення ст. 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то він є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч. 1 ст. 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приписами ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Виходячи зі змісту наведених норм та проаналізувавши наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що районний суд, встановивши наявність заборгованості по сплаті аліментів з вини відповідача, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки пені за прострочення сплати аліментів.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів виходить з того, що обов`язок сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини на утримання двох дітей виник у відповідача на підставі судового наказу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2018 року. Після набрання 02 листопада 2021 року законної сили рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2021 року, яким розмір аліментів зменшено, відповідач мав сплачувати на утримання двох дітей аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

У позовній заяві ОСОБА_1 визначила розрахунок заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у три періоди: з серпня 2021 року по жовтень 2021 року, з грудня 2021 року по грудень 2022 року, з лютого 2023 року по квітень 2023 року.

Перевіривши розрахунок заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в межах заявлених ОСОБА_1 вимог, колегія суддів виходить з такого.

За перший період з серпня 2021 року по жовтень 2021 року (в межах заявлених вимог) сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 3 479,44 грн, зокрема:

- серпень 2021 року - 2 307,02грн = 3 782 грн (місячний платіж) х 61 (кількість днів заборгованості за період з вересня 2021 року по жовтень 2021 року) х 1%;

- вересень 2021 року - 1 172,42грн = 3 782 грн (місячний платіж) х 31 (кількість днів заборгованості за період з жовтня 2021 року по жовтень 2021 року) х 1%.

За другий період з грудня 2021 року по грудень 2022 року (в межах заявлених вимог) сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів складає 94 423,79 грн, зокрема:

- грудень 2021 року - 13 804,30грн = 3 782 грн (місячний платіж) х 365 (кількість днів заборгованості за період з січня 2022 року по грудень 2022 року) х 1%;

- січень 2022 року - 13 349,98грн = 3 997 грн (місячний платіж) х 334 (кількість днів заборгованості за період з лютого 2022 року по грудень 2022 року) х 1%;

- лютий 2022 року - 12 230,82грн = 3 997 грн (місячний платіж) х 306 (кількість днів заборгованості за період з березня 2022 року по грудень 2022 року) х 1%;

- березень 2022 року - 10 991,75грн = 3 997 грн (місячний платіж) х 275 (кількість днів заборгованості за період з квітня 2022 року по грудень 2022 року) х 1%;

- квітень 2022 року - 9 792,65грн = 3 997 грн (місячний платіж) х 245 (кількість днів заборгованості за період з травня 2022 року по грудень 2022 року) х 1%;

- травень 2022 року -8 553,58грн =3 997 грн (місячний платіж) х 214 (кількість днів заборгованості за період з червня 2022 року по грудень 2022 року) х 1%;

- червень 2022року - 7 354,48грн = 3 997грн (місячний платіж) х 184 (кількість днів заборгованості за період з липня 2022 року по грудень 2022 року) х 1%;

- липень 2022 року - 6 115,41грн = 3 997грн (місячний платіж) х 153 (кількість днів заборгованості за період зсерпня 2022 року по грудень 2022 року) х 1%;

- серпень 2022 року -4 876,34грн = 3 997грн (місячний платіж) х 122 (кількість днів заборгованості за період з вересня 2022 року по грудень 2022 року) х 1%;

- вересень 2022 року - 3 677,24грн = 3 997грн (місячний платіж) х 92 (кількість днів заборгованості за період з жовтня 2022 року по грудень 2022 року) х 1%;

- жовтень 2022 року - 2 438,17грн = 3 997грн (місячний платіж) х 61 (кількість днів заборгованості за період з листопада 2022 року по грудень 2022 року) х 1%;

- листопад 2022 року - 1 239,07грн = 3 997грн (місячний платіж) х 31 (кількість днів заборгованості за період з грудня 2022 року по грудень 2022 року) х 1%.

За третій період з лютого 2023 року по квітень 2023 року (в межах заявлених вимог) сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів складає 3 637,27грн, а саме:

- лютий 2023 року - 2 438,17грн = 3 997грн (місячний платіж) х 61 (кількість днів заборгованості за період з березня 2023 року по квітень 2023 року) х 1%;

- березень 2023 року - 1 199,10грн = 3 997грн (місячний платіж) х 30 (кількість днів заборгованості за період з квітня 2023 року по квітень 2023 року) х 1%.

Таким чином, загальний розмір заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за три періоди - з серпня 2021 року по жовтень 2021 року, з грудня 2021 року по грудень 2022 року та з лютого 2023 року по квітень 2023 року становить 101 540,50 грн, проте обмежується розміром існуючої у ОСОБА_2 станом на квітень 2024 року заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 98 884,054 грн.

Суд першої інстанції, правильно пославшись на постанову ВС від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21, навів невірний розрахунок розміру пені, оскільки хибно визначив кількість календарних днів прострочення, дійшовши висновку про необхідність стягнення з відповідача 22 798,24 грн пені. Разом з тим, ураховуючи позицію сторони позивача, яка рішення в апеляційному порядку не оскаржує, а суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів аналізує його на предмет доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Апеляційний суд відхиляє твердження відповідача про те, що, обчислюючи розмір неустойки, суд мав виходити з розміру заборгованості, визначеного державним виконавцем та існуючого на час звернення з позовом, оскільки вони ґрунтуються на невірному та довільному тлумаченні скаржником положень правових норм.

ОСОБА_1 звернулась з цим позовом в січні 2024 року. Остаточне погашення існуючої заборгованості з аліментів ОСОБА_2 здійснено у лютому 2024 року. Позивачка просила стягнути на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2021 року по квітень 2023 року, у який відбулося прострочення сплати періодичних щомісячних платежів. Те, що відповідачем на час ухвалення рішення у цій справі погашено заборгованість по сплаті аліментів, не спростовує її існування у спірний період і підтверджено довідками державного виконавця. Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_2 обмежується констатацією тієї обставини, що борг ним сплачено, проте не наводить доказів відсутності заборгованості по аліментам у заявлений позивачкою період.

Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 зазначив, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

З урахуванням викладеного, посилання ОСОБА_2 про невинуватість у виникненні заборгованості зі сплати аліментів через відсутність роботи та неможливість працевлаштування не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки такі твердження не підтверджені належними доказами.

За матеріалами справи встановлено, що відповідач є працездатним, на час подання позову йому майже виповнилося 30 років. Відомостей про наявність у нього інвалідності, фізичних вад або незадовільного стану здоров`я, які б перешкоджали або унеможливлювали працевлаштування, перебування на обліку у службі зайнятості ОСОБА_2 ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду надано не було. У матеріалах цієї справи відсутні докази наявності або відсутності у приватній власності відповідача рухомого/нерухомого майна, які б могли дати апеляційному суду можливість дійти висновку про його матеріальне становище.

Укладення у 2022 році іншого шлюбу, народження у ньому дитини, що, на думку відповідача, свідчить про зміну його сімейного стану та погіршення матеріального становища, що унеможливило сплату аліментів у визначеному судом розмірі, є підставами, передбаченими положеннями ст. 192 СК України, для звернення з позовом про зміну розміру аліментів в бік їх зменшення.

Беручи до уваги наведені обставини, апеляційний суд доходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, а отже вона не може бути задоволена.

Оскільки апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 , витрати відповідача на правничу допомогу покладаються на нього та з позивачки, враховуючи ч. 2 ст. 141 ЦПК України, не стягуються.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова