Справа № 344/5251/24
Провадження № 22-ц/4808/1121/24
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,

секретаря Струтинської Д.В.,

з участю особи, яка подала апеляційну скаргу, представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Денеги Д.М., представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Дешевого О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Бородовська Наталія Олександрівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Денеги Давида Михайловича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Бабій О.М. 28 травня 2024 року у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 10 червня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог:

У березні 2024 року представник позивачів, адвокат Дешевий О.А., в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , законний представник ОСОБА_3 подали позов до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 у місті Ла-Оротава, провінція Санта-Крус-де-Тенеріфе Королівство Іспанія. На момент смерті ОСОБА_5 , перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , та в них є спільна дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається із 1/3 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . Позивач та її малолітня дочка мають постійне місце проживання на території Королівства Іспанія. Восени 2023 року ОСОБА_2 стало відомо, що спадкову справу після смерті її чоловіка, ОСОБА_5 , відкрито приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Бородовською Наталією Олександрівною. Відтак після підготовки необхідних документів, їх перекладу та легалізації, 26 січня 2024 року представником ОСОБА_2 було направлено поштою приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Бородовській Н.О. заяву про прийняття спадщини. 24 лютого 2024 року представником позивача отримано відповідь нотаріуса в якій, зокрема, було зазначено, що вказану вище заяву про прийняття спадщини подано поза межами встановленого строку для її прийняття та необхідність звернення до суду із відповідною позовною заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, у вказаній вище письмовій відповіді нотаріуса було зазначено, що відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. Проінформовано, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Бородовською Н.О. на підставі поданих заяв спадкоємців, які прийняли спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, після смерті ОСОБА_5 , заведено спадкову справу за № 18/2023 від 14 червня 2023 року та по закінченню шестимісячного строку для прийняття спадщини, було видано відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцю.

Зазначили, що строк для прийняття спадщини пропущено із поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами.

За наведених обставин просили визначити ОСОБА_2 , додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 . Визначити ОСОБА_7 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 травня 2024 року позов задоволено частково.

Визначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у три місяці з дня набрання цим рішенням законної сили.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст. 1272 ЦК України, встановивши поважні причини пропуску позивачем строку для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини внаслідок об`єктивних, непереборних та значущих перешкод (тривалий період перебування закордоном, неможливість прибути в Україну через військову агресію рф, а також те, що ОСОБА_2 є єдиним законним представником своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 ).

Також суд врахував ту обставину, що відповідачка від нотаріуса приховала факт наявності інших спадкоємців у померлого, за рахунок чого вона збільшила свою частку у спадщині, що свідчить про її недобросовісну поведінку.

Таким чином, у даному випадку суд визнав причини пропуску ОСОБА_2 поважними, які не залежали від її волі.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визначення ОСОБА_7 додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд мотивував своє рішення положеннями ч. 4 ст. 1268 ЦПК України, дійшовши висновку, що неповнолітня вважається такою, що прийняла спадщину і тому може бути застосована загальна процедура для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Денега Д.М. подав апеляційну скаргу з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які полягають у неповному з`ясуванні обставини, що мають значення для справи, не відповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд помилково врахував, що причини вказані позивачем є поважними. На думку апелянта, вказані позивачем ОСОБА_8 .В підстави для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не є поважними, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами.

Зазначає, що факт проживання позивача ОСОБА_2 за межами України сам по собі не свідчив про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування позивача ОСОБА_2 поза межами України не позбавляло її можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою, що не враховано судом першої інстанції.

Вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством - на дипломатичні представництва України.На консульські установи України серед іншого також покладений обов`язок видавати свідоцтва про право на спадщину.Доказів неможливості з`явитися до консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном позивач ОСОБА_2 не надала. За наведених умов, вважає, що позивач ОСОБА_2 , знаючи про смерть свого чоловіка, не вжила необхідних дій для прийняття спадщини в межах визначеного законом строку.

За наведених підстав просить рішення суду скасувати, відмовити у задоволенні позову в частині визначення ОСОБА_2 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 ( а.с.2-5 Том 2).

Позиція інших учасників справи:

Представник позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_9 адвокат Дешевий О.А.подав відзив на апеляційну скаргу.

Зауважує, що викладені в ній заперечення, доводи та долучені докази, є ідентичними тим, що були наведені відповідачем у відзиві на позов та вже були розглянуті судом першої інстанції та спростовані в рішенні від 28.05.2024 року.

Крім того, викладені в апеляційній скарзі аргументи є безпідставними та необґрунтованими.

ОСОБА_2 має необхідність реалізувати право на прийняття спадщини після померлого чоловіка не лише своє власне, а й право малолітньої дочки померлого. Існуюча недостатня правова врегульованість правовідносин з іноземним елементом у сфері спадкування спонукало позивачку вчиняти дії щодо реалізації і захисту спадкових прав своїх власних та своєї дочки безпосередньо в межах правової системи України, що і потягло за собою, зокрема, додатковий час на пошук представника, переклад документів, підготовку позову тощо.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін (а.с.29-31)

Заяви (клопотання) учасників справи:

Представник особи, яка подала апеляційну скаргуОСОБА_1 адвокат Денега Д.М. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник позивачки адвокат Дешевий О.А. у судовому засіданні присутній не був через переривання зв`язку в режимі відео конференції поза межами приміщення суду.

Приймаючи до уваги, що така форма участі у судовому засіданні обрана представником і він мав розуміти усі ризики, пов`язані із дефектами зв`язку або засобів зв`язку поза межами судового засідання, що могло призвести і призвело до втрати зв`язку з представником, розгляд справи призначався ще 19 вересня 2024 року, коли у судове засідання також представник позивачки не з`явився, тому апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Бородовська Н.О.у судове засідання апеляційного суду не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 у судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу у їх відсутності.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування:

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про визначення ОСОБА_7 додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини не оскаржується, тому апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст. 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовільнити, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Ла-Оротава, провінція Санта-Крус-де-Тенеріфе, Королівство Іспанія, що підтверджується копією актового запису № 7271517/22, який міститься в томі 00083, сторінка 364 розділу 3а відділу реєстрації актів цивільного стану м.Ла-Оротава. (а.с.20-23 Том 1).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який на час смерті мав постійне місце проживання в Іспанії, і проживав за адресою: АДРЕСА_2 , Ла-Флоріда, в муніципалітеті Ла-Оротава, провінція Санта-Крус-де-Тенеріфе, Канарські острови, та мав зареєстроване місце проживання в Україні: АДРЕСА_3 , відповідно до нотаріально посвідченої копії довіреності («нотаріальний документ про спеціальну довіреність», Протокол:1.737, Дата: 02 листопада 2023 року) легалізований в Україні з нотаріально посвідченим перекладом та оригінал заяви про прийняття спадщини, нотаріально посвідчена 02.11.2023 року нотаріусом Офіційної колегії Канарських островів Пілар Гарсія Ернандес, легалізований в Україні з нотаріально посвідченим перекладом.(а.с.128-136 Том1)

На час смерті ОСОБА_10 був одружений з ОСОБА_2 , що підтверджується копією Сімейної книги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 №0219192. (Том 1 а.с.24-31)

У шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 народилася дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією актового запису № А3581476/18 том 00151 стор. 229 Розділу 1 відділу реєстрації актів цивільного стану Пуерто-дель-Росаріо, Лас-Пальмас, Королівство Іспанія. (Том1 а.с.17-19-А)

Після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частки у праві власності на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_4 загальною площею 71,6 м.кв. Вказана вище частка у праві власності на квартиру належала чоловіку позивачки ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Агентством по приватизації державного житлового фонду 28.09.1993 згідно рішення МВК від 14.09.1993 №348, право власності за яким зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 22.08.2017, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 368523532 від 05.03.2024 року (Том1 а.с.32-34).

Згідно відповіді приватного нотаріуса Бородовської Н.О. №08/01-16 від 20.02.2024 року на письмове звернення позивача - заяву про прийняття спадщини подано за межами встановленого строку для її прийняття та необхідність звернення до суду із відповідною позовною заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, у вказаній вище письмовій відповіді нотаріуса було зазначено, що відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. Проінформовано, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Бородовською Н. О. на підставі поданих заяв спадкоємців, які прийняли спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, після смерті ОСОБА_5 , заведено спадкову справу за № 18/2023 від 14 червня 2023 року та по закінченню шестимісячного строку для прийняття спадщини, було видано відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцю (Том 1 а.с.35-36)

Згідно копії спадкової справи № 18/2023, яка заведена після смерті ОСОБА_5 (Том1 а.с.70-176), вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частки у праві власності на чотирьохкімнатну квартиру за АДРЕСА_4 . Окрім того померлому належав гараж АДРЕСА_5 .

ОСОБА_4 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_5 , своєю заявою від 14.06.2023 року відмовилася від спадкування за законом в користь рідної сестри померлого ОСОБА_1 , а також повідомила, що інших спадкоємців немає (Том1 а.с.72).

ОСОБА_1 своєю заявою від 18.06.2023 року зазначила що єдиним спадкоємцем першої черги померлого є його матір, яка відмовилась від спадкування в її користь, спадщину вона приймає, інших спадкоємців першої чи другої черги немає. (Том1 а.с.93).

Приватним нотаріусом 21.06.2023 року видано свідоцтво ОСОБА_1 про право на спадщину за законом, спадщина на яку видано свідоцтво складається з 1/3 частки у праві власності на квартиру чотирьохкімнатну АДРЕСА_4 (Том1 а.с.109).

Приватним нотаріусом 21.06.2023 року видано свідоцтво ОСОБА_1 про право на спадщину за законом, спадщина, на яку видано свідоцтво складається з гаража № НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_6 (Том1 а.с.114).

Представник ОСОБА_2 26 січня 2024 року звернувся до приватного нотаріуса Бородовської Н.О. із заявою від імені позивачки про прийняття спадщини (Том1 а.с.130-131).

Відповідно до змісту ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261,1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину,спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на те посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:

1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) та від 17 лютого 2022 року у справі №953/15603/20 (провадження № 61-12451св21).

Відповідно до статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Крім норм Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування з іноземним елементом може регулюватись нормами міжнародних договорів.

Оскільки між Україною та Іспанією відсутня підписана угода про співпрацю у цивільних справах, тому слід керуватися положеннями Закону України «Про міжнародне приватне право».

Тлумачення вказаної норми свідчить, що спадкування права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України регулюється правом України. У випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України, і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна, тобто, в Україні.

Якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна заяву про прийняття спадщини, він не може вважатись таким, що прийняв спадщину. Спадкування права на нерухоме майно, розташованого за межами України, не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для успадкування іншої частини права не нерухоме майно, розташованого на території України, оскільки національним законодавством задекларована незалежність та самостійність відповідних спадкових процесів. Обставини прийняття спадщини за кордоном можуть лише підтверджувати обізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця.

Таким чином, вказані позивачкою підстави для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не є поважними, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами.

Враховуючи Постанову Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 169/9998/17, де Верховний Суд вирішуючи спір про визначення додаткового строку для прийняття спадщини дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач за відсутності будь-яких поважних причин не вчиняла дій з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Факт перебування позивача закордоном сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2023 р. у справі № 607/13549/21 зазначено, що перебування спадкоємців за межами країни не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка унеможливила чи в інший спосіб перешкодила вчасно здійснити таку дію.

Таким чином висновки Верховного Суду у питаннях надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, з підстав перебування спадкоємця закордоном визначають таку обставину неповажною.

Для подання заяви про прийняття спадщини не обов`язкове прибуття спадкоємця до нотаріальної контори, оскільки законодавство не позбавляє спадкоємця права направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку, або через консульство чи посольство України в країні перебування чи проживання спадкоємця.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через необізнаність про процедуру прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Згідно Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (із змінами) «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України,

Згідно зі статтею 38 цього ж Закону, на консульські установи України серед іншого також покладений обов`язок видавати свідоцтва про право на спадщину.

У такому випадку заяву про прийняття спадщини спадкоємець міг подати до вищезазначених установ.

Доказів неможливості з`явитися до консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном позивачка не надала.

З огляду на це, безпідставними є доводи позивачки про те, що підготовка необхідних документів, їх переклад та легалізації, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Такі причини не пов`язаний з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами.

Суд не бере до уваги твердження позивачки щодо таких обставин пропуску строку для прийняття спадщини як військову агресію рф проти України, оскільки позивачка не довела жодним доказом впливу такої обставини на її можливість звернутись із відповідною заявою про прийняття спадщини чи то до нотаріуса чи то до консульської чи дипломатичної установи України закордоном.

У постанові від 20 жовтня 2021 року в справі № 405/7111/19 Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, апеляційний суд, враховуючи вищевказані норми матеріального права, вважає, що підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачкою додаткового строку для прийняття спадщини немає, оскільки позивачкою не надано безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню такої заяви у встановлений законом строк, що в силу статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Саме по собі проживання за кордоном не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, який міститься в постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 569/12599/18 (провадження № 61-7798 св 19).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження та дають підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, тому ухвалене ним рішення підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог про визначення ОСОБА_2 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Денеги Давида Михайловича задовольнити.

Скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 травня 2024 року в частині задоволених позовних вимог про визначення ОСОБА_2 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.О. Максюта

Судді: В.Д. Фединяк

В.А. Девляшевський

Повний текст постанови складено 22 листопада 2024 року.