Справа № 377/113/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійним та права власності на автомобіль , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 , проживаючої в АДРЕСА_3 , в якому просить визнати дійсним правочин, укладений 16.05.2007 року між ОСОБА_3 , як продавцем автомобіля ЛУАЗ -1302, 1996 року випуску, зеленого кольору, шасі (рама) № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 та ОСОБА_1 , як покупцем; визнати ОСОБА_1 власником автомобіля ЛУАЗ -1302, 1996 року випуску, зеленого кольору, шасі (рама) № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . Мотивуючи тим, що 16.05.2007 року між ним та ОСОБА_3 була укладена уогода купівлі продажу автомобіля ЛУАЗ -1302, 1996 року випуску, зеленого кольору, шасі (рама) № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 належного ОСОБА_3 .. Нотаріальна угода ними не оформлялась, перереєстрація транспортного засобу у встановленому порядку не проводилась, оскільки у сторін на момент домовленості про продаж існували обставини, що виключали можливість звернення до Державтоінспекції для проведення процедури перереєстрації автомобіля. У зв`язку із цим, 16.05.2007 року ОСОБА_3 оформив відповідну довіреність посвідчену нотаріусом на право управління автомобілем, передав йому цю довіреність, автомобіль та документи на нього. В момент отримання автомобіля від продавця він передав ОСОБА_3 договірну суму за купівлю автомобіля у розмірі 5000 грн.. Тобто угода є такою, що відбулась і він є фактичним власником вказаного автомобіля. Надалі ще декілька разів планували провести перереєстрацію, однак складались обставини, що перешкоджали цьому. Враховуючи, що всі домовленості між продавцем і покупцем були виконані, вони не переймалися з приводу термінового проведення перереєстрації транспортного засобу. Після передачі йому автомобіля він перегнав його до свого гаражу і вважає його своєю власністю. До цього часу він несе усі витрати по його утриманню, встановив магнітолу, сигналізацію, робив ремонти, купує необхідні запчастини. На підставі офіційно переданого йому продавцем свідоцтва № НОМЕР_4 по реєстрацію транспортного засобу, довіреності на право управління автомобілем в Славутицькому РЕП ДАІ отримав тимчасовий реєстраційний талон ДАО №199547. Додатковим доказом його права власника на автомобіль є те, що він систематично проводив обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів де забезпечення транспортним засобом визначений автомобіль ЛУАЗ-1302, 1996 року випуску, зеленого кольору, шасі (рама) № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . Він продовжує володіє та користується вказаним автомобілем і зараз. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Дружина ОСОБА_3 ОСОБА_2 була обізнана в тому, що її чоловік продав автомобіль йому. Оскільки за автомобіль ним були виплачені грошові кошти в повному обсязі, відповідач не отримувала свідоцтво про право на спадщину на автомобіль, як на майно набуте в період шлюбу. В силу того, що реєстрація прав власності на автомобіль проведена на ім`я ОСОБА_3 , відповідач в даний час не може виступити в якості продавця автомобіля при проведенні його перереєстрації в Сервісному центрі МВС з метою перереєстрації на його права власності на автомобіль. Враховуючи, що відсутні будь-які спори між позивачем та відповідачем з приводу вказаного автомобіля, в ситуації, яка склалась необхідне рішення суду для захисту його права на автомобіль та проведення його подальшої перереєстрації в порядку встановленому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі посилаючись на те, що її чоловік та ОСОБА_1 дійсно уклали угоду купівлі продажу автомобіля ЛУАЗ-1302, 1996 року випуску, зеленого кольору, шасі (рама) № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , без оформлення договору та проведення його перереєстрації. Рішення про продаж автомобіля вони прийняли з чоловіком спільно. Тобто вона знала про це і надала свою згоду. ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 суму грошових коштів у розмірі 5000 грн., яка дорівнювала обумовленій ними вартості автомобіля. Їй відомо, що після отримання грошей її чоловік видав ОСОБА_1 нотаріально посвідчену довіреність на право управління автомобілем, передав документи на автомобіль та власне сам автомобіль. Тому заявлені вимоги нею визнаються в повному обсязі.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власником автомобіля марки ЛУАЗ 1302, 1996 року випуску, р.н. НОМЕР_3 , є ОСОБА_3 .

16.05.2007 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 продати належний йому легковий автомобіль марки «ЛУАЗ 1302» випуску 1996 року, р.н. НОМЕР_3 , про що свідчить довіреність посвідчена державним нотаріусом Славтицької міської державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О..

На підставі вказаного доручення, 13.12.2008 року Славутицьким РЕП ДАІ було видано тимчасовий реєстраційний талон серії ДАО №199547 на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до якого, останній є власником автомобіля ЛУАЗ 1302, р.н. НОМЕР_3 . Талон дійний за наявності свідоцтва КХС 889154 до 16.05.2012 року.

Крім цього, ОСОБА_1 вказаний автомобіль було застраховано, про що свідчить поліс №АМ/6274573 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцем після його смерті є дружина, відповідач у справі - ОСОБА_2 ..

Правилами ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Отже, чинним Цивільним кодексом України не встановлено, що договори купівлі-продажу автомобілів повинні бути укладені в письмовій формі і підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Таке положення суперечило б основоположнм принципам здійснення правомочностей власника, сформульованих у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст.ст. 317 та 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей.

Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості.

Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

У правовій позиції у справі № 6-688цс15, викладеній у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року, зазначено, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Також у зазначеній постанові Верховного Суду України викладено, що загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Однак, зазначений порядок купівлі-продажі транспортних засобів не поширюється на укладення таких договорів між фізичними особами.

Крім того, пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, визначено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є не тільки: договори, укладені на товарних біржах; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договір комісії; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати але і копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.

Згідно п. 11 вказаного Порядку державної реєстрації державна реєстрація транспортних засобів, право власності на які встановлено за рішенням суду, проводиться на підставі відповідного рішення суду із зазначенням марки, моделі, ідентифікаційних номерів складових частин таких засобів, а також реєстраційних документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (далі - свідоцтво про реєстрацію) або технічного паспорта (у разі їх наявності).

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 89, 141, 206, 264-265, 268, 279 ЦПК України, на підставі ст. ст. 208, 237, 317 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним правочин, укладений 16.05.2007 року між ОСОБА_3 , як продавцем автомобіля ЛУАЗ -1302, 1996 року випуску, зеленого кольору, шасі (рама) № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_3 та ОСОБА_1 , як покупцем.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживаючого в АДРЕСА_1 , право власності на автомобіль марки ЛУАЗ - 1302, 1996 року випуску, зеленого кольору, шасі (рама) № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч