Справа № 523/2794/24
Провадження №2/523/2629/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"01" жовтня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Бєлік Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» далі (ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитними договорами.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 13.12.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2686682, за умовами якого позичальник отримав фінансовий кредит, та зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування кредитом на умовах та у строки передачі договором.

В подальшому, 11.08.2023 року первісний кредитор та позивач у справі уклали договір факторингу, згідно якого первісний кредитор передав фактору належні йому права вимоги за кредитним договором, та відповідно до реєстру боржників, заборгованість за кредитним договором становить: 78 785 гривень.

Щодо кредитного договору № 23272-11/2011 року від 28.11.2021р., представник зазначив, що даний кредитний договір було укладено між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» за умовами якого відповідач отримав фінансовий кредит, який зобов`язався повернути у строки передбачені договором.

В подальшому, 13.01.2023 року між первісним кредитором та позивачем у справі було укладено Договір факторингу за умовами якого позивач отримав право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Щодо кредитного договору №10814-02/2022 від 10.02.2022 року, останній укладено між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем у справі, за умовами якого відповідач отримала фінансовий кредит, та в односторонньому порядку допустив порушення умов договору.

В подальшому, 08.12.2022 року між первісним кредитором та позивачем у справі було укладено Договір факторингу за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Щодо кредитного договору № /763895 від 15.01.2022 року, даний договір було укладено між відповідачем та ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» за умова якого відповідач отримав кредит, та в односторонньому порядку порушив умови його повернення.

В подальшому, 12.08.2022 року між первісним кредитором та позивачем у справі було укладеного договір факторингу, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

На підставі викладеного представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами: № 2686682 від 13.12.2021 року у розмірі: 19 383, 32 гривні; за договором № 23272-11/2011 року від 28.11.2021р. у розмірі: 14 125 грн.; за договором № 10814-02/2022 від 10.02.2022 року 11 285 грн.; та за договором № /763895 від 15.01.2022 року 9 075 грн. та понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам направлено копію ухвали суду та роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Представник позивача до суду не з`явився, при цьому позовна заява містить в собі пункт щодо можливості розгляду справи за відсутності сторони позивача та можливості ухвалення заочного рішення суду (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судових засідань неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, а також, шляхом направлення смс-повідомлення за номером телефону вказаному в заяві на отримання кредиту. Згідно смс-повідомлення відповідач отримав виклики до суду, разом з цим до суду не з`явився про причини не явки суду не повідомив. Судові повістки повернулись на адресу суду з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за адресою» (а.с.94-95).

Згідно п. 2 ч. 7 ЦПК України судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач про час та місце слухання справи повідомлявся, про причини не явки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не надав, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до положення ст. 223 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2024 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між відповідачем у справі ОСОБА_1 та первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 13.12.2021 року було укладено кредитний договір № 2686682, за умовами якого позичальник отримав фінансовий кредит, та зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування кредитом на умовах та у строки передачі договором (а.с.10-16).

Згідно даного кредитного договору (п.1.3) сума кредиту 8 000 гривен; п.1.4 процентна ставка 1,99% в день, строк кредитування 360 днів. Відповідно до п.2.1 товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на кредиту на платіжну карту НОМЕР_1 .

Відповідно до Договору Факторингу № 11082023 від 11.08.2023 року первісний кредитор та позивач у справі уклали договір факторингу, згідно якого первісний кредитор передав фактору належні йому права вимоги за кредитним договором, та відповідно до реєстру боржників, заборгованість за кредитним договором становить: 19 383, 32 гривень (а.с.20-25).

Щодо кредитного договору № 23272-11/2011 року від 28.11.2021р., судом встановлено, що даний кредитний договір було укладено між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» за умовами якого відповідач отримав фінансовий кредит, який зобов`язався повернути у строки передбачені договором.

Відповідно до п.1.1 Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі: 5 000 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язаний повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом.

Згідно п.1.2 кредит надається на власні потреби, строком на 30 днів, тобто до 27.12.2021 року.

Згідно заявки від 27.12.2021 року на відстрочення виконання зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту та відповідно до Додаткової угоди № 3 до Договору про надання фінансового кредиту № 23272-11/2021 від 28.11.2021 року сума до сплати становить 8 750 гривень.

Відповідно до Договір факторингу № 13012023 від 13.01.2023 року первісний кредитор ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» уклали договір факторингу за умовами якого до позивача/фактора перейшло право вимоги за кредитним договором у сумі: 14 125 гривень (а.с.31-45).

Щодо кредитного договору №10814-02/2022 від 10.02.2022 року, судом встановлено, що останній укладено між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем у справі, за умовами якого відповідач отримав фінансовий кредит, та в односторонньому порядку допустив порушення умов договору.

Відповідно до п.1.1 Товариство надало позичальнику/клієнту фінансовий кредит в розмірі: 3 700 гривень. Відповідно до п.1.2 мета кредиту власні потреби, кредит надається на 26 днів, тобто до 07.03.2022 року (а.с.46-48).

Відповідно до Договору Факторингу № 08122022 від 08.12.2022 року первісний кредитор ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та позивач ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» уклали договір факторингу за умовами якого до позивача/фактора перейшло право вимоги за кредитним договором у сумі: 11 285 гривень (а.с.50-55).

Щодо кредитного договору № /763895 від 15.01.2022 року, встановлено, що даний договір було укладено між відповідачем та ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» за умова якого відповідач отримав кредит, та в односторонньому порядку порушив умови його повернення.

Відповідно до п.1.1 даного договору Товариство надало клієнту фінансовий кредит в межах суми 3 000 гривень, на умовах строковості, зворотності та платності. Відповідно до п.1.2 крекдит надається на 27 днів, тобто до 10.02.2022 року (а.с.60-63).

Судом встановлено, що 12.08.2022 року між первісним кредитором та позивачем у справі було укладеного договір факторингу, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором, у сумі: 9 075 гривень, що підтверджується Актом прийому передачі, витягом з реєстру боржників та розрахунком заборгованості (а.с.64-68).

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач у справі є належним кредитором за кредитними договорами: № № 2686682 від 13.12.2021 року у розмірі: 19 383, 32 гривні; за договором № 23272-11/2011 року від 28.11.2021р. у розмірі: 14 125 грн.; за договором № 10814-02/2022 від 10.02.2022 року 11 285 грн.; та за договором № /763895 від 15.01.2022 року 9 075 грн.

Відповідач, обставини зазначені у позові не спростував, не надав доказів на підтвердження відсутності заборгованості, або її погашення, не надала жодних заяв клопотань щодо спростування позовних вимог тощо.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відтак, після підписання кредитних договорів у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позичальника виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів.

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Так, відповідно порядку зазначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Враховуючи вищевикладені докази відповідач має в мережі Інтернет сторінку з розміщеною пропозицією (офертою) на сайті https://www.gofingo.com.ua.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. "

Судом, при розгляді справи також, приймаються до уваги висновки зроблені Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року (справа № 6-979цс15), згідно яких боржник, що отримав повідомлення про передачу прав вимоги за договором не звільняється обов`язку погашення заборгованості, повідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє останнього від обов`язку щодо погашення заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що позивач є кредитором за договорами кредитів, відповідач порушив умови Договору, не повернув отримані кошти у строки передбачені договором, не відреагувала на повідомлення щодо погашення заборгованості.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 3 028, 00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 611, 612, 625-627, 1054-1055 ЦК України, ст. ст. 2,5,10,12, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 280-281 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) - заборгованість за кредитними договорами - № 2686682 від 13.12.2021 року у розмірі: 19 383, 32 гривні; за договором № 23272-11/2021 року від 28.11.2021р. у розмірі: 14 125 грн.; за договором № 10814-02/2022 від 10.02.2022 року 11 285 грн.; та за договором № /763895 від 15.01.2022 року 9 075 грн., а всього стягнути 53 868, 32 гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) - витрати по сплаті судового збору у розмірі: 3 028, 00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.10.2024р.

Суддя: