Справа №752/1452/24
Провадження №2/752/3166/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані дні відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Кобилянський Михайло Вікторович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" (далі - ТОВ "ДІЄСА") про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані дні відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 29.09.2023 припинив трудові відносини з відповідачем.

У день звільнення відповідач не провів з позивачем повного розрахунку, у зв`язку з чим виникла заборгованість по заробітній платі за період з 01.07.2023 по 29.09.2023 та з виплати компенсації за 18 днів невикористаної відпустки.

Оскільки відповідач не провів вчасно розрахунку, то він зобов`язаний виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.09.2023 по 29.12.2023.

Просив стягнути з відповідача на користь позивача:

заборгованість по заробітній платі за період з 01.07.2023 по 29.09.2023 в розмірі 40084,85 грн.;

середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.09.2023 по 29.12.2023 в розмірі 56118,79 грн.;

компенсацію за 18 днів невикористаної відпустки в розмірі 11100,42 грн.;

судові витрати.

05.04.2024 постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

21.05.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ "ДІЄСА" в період 18.06.2020 по 29.09.2023, що підтверджується довідкою від 27.12.2023 №319.

Відповідно до наказу ТОВ "ДІЄСА" від 28.09.2023 № Z00/28/09/011 на день звільнення позивач мав право на отримання компенсації за невикористану відпустку в кількості 18 календарних днів.

Всього за період з липня 2023 року по вересень 2023 року розмір заробітної плати позивача, яку нарахувала до виплати ТОВ ДІЄСА», становить 29287,76 грн.

Згідно з розрахунковим листком заборгованість по заробітній платі позивача станом на 30.09.2023 становила 19041,89 грн..

Відповідно до довідки від 27.12.2023 №319 розмір заробітної плати в липні 2023 року становив 10947,71 грн. з урахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів, а в серпні 2023 року - 6155,24 грн.з урахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів.

Відомості про проведення з позивачем повного розрахунку на день ухвалення судового рішення відсутні.

Щодо вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі суд відзначає наступне.

Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом встановлено, що відповідач не виконував свого обов`язку та своєчасно не сплачував позивачу заробітну плату, внаслідок чого за період з 01.07.2023 по 29.09.2023 утворилась заборгованість в розмірі 19041,89 грн.

Оскільки позивач звільнився з роботи, то відповідач мав виплати всі суми, що належать працівнику від підприємства в день звільнення. Проте відповідач і цього обов`язку не виконав, чим порушив права позивача, що має наслідком задоволення вимог позивача про стягнення боргу по заробітній платі в сумі 19041,89 грн. з урахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Докази на підтвердження наявності у відповідача заборгованості перед позивачем в сумі 40084, 85 грн., яку просить стягнути позивач, матеріали справи не містять. Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення компенсацію за дні невикористаної відпустки суд відзначає наступне.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні приписи містить ч.1 ст. 83 КЗпП України.

Так, абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана дана виплата.

Згідно з абзацом першим пункту 2 розділу ІІІ Порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 2 Порядку якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. (абзац четвертий пункту 8 розділу IV Порядку).

Аналогічна позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 по справі №6-195цс134.

Оскільки позивач звільнився з роботи, то відповідач мав виплати всі суми, що належать працівнику від підприємства в день звільнення. Проте відповідач цього обов`язку не виконав, чим порушив права позивача, що має наслідком задоволення вимог позивача про стягнення компенсації за невикористану відпустку, загальний розмір якої становить 6996,60 грн. з урахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів згідно такого розрахунку: кількість днів відпустки х середньоденну заробітну плату ((заробітна плата за липень 2023 року + заробітна плата за серпень 2023 року) : (кількість робочих днів у липні 2023 року + кількість робочих днів у серпні 2023 року)) = 19 днів відпустки х ((10947,71 грн.+6155,24 грн.): (21 робочий день +23 робочі дні)) = 19 днів відпустки х 388,70 грн. = 6996,60 грн.

Враховуючи наведене позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.09.2023 по 29.12.2023 суд відзначає наступне.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України (в редакції, яка набрала чинності 19.07.2022) встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Згідно з пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 №13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки по день проведення фактичного розрахунку, суд враховує, що позивач був звільнений 29.09.2023, таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки має обчислюватися, починаючи з дня, наступного за днем звільнення позивача, тобто за період з 30.09.2023 по 29.12.2023, включно, в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок).

Суд відзначає, що зазначений період з 30.09.2023 по 29.12.2023, включно, не виходить за межі шести місяців, за які може бути стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку, що визначено ч.1 ст.117 КЗпП України.

Судом розраховано, що середньоденна заробітна плата позивача становить 388,70 грн. з урахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Загальна кількість робочих днів за період з 30.09.2023 по 29.12.2023, включно, становить 66 робочих дні, яка складається з 1 робочого дня затримки у вересні 2023 року, 22 робочих днів затримки у жовтні 2023 року, 22 робочих днів затримки у листопаді 2023 року та 21 робочого дня у грудні 2023 року.

Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 25654,20 грн. з урахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів (визначається шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів затримки, тобто 388,70 грн. х 66 робочих днів затримки = 25654,20 грн.), яка розрахована судом з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

При цьому суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені в п.91 постанови від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц та вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, який має компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи розмір простроченої заборгованості роботодавця, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, дії працівника та бездіяльність роботодавця у спірних правовідносинах.

Суд вважає, що на день звільнення позивача не існувало об`єктивних обставин, що перешкоджали провести розрахунок. Доказів на підтвердження протилежного відповідач не надав. У зв`язку з цим відсутні підстави для звільнення відповідача від передбаченого ст. 117 КЗпП України обов`язку виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Суд також враховує співмірність, розрахованої судом суми середнього заробітку в розмірі 25654,20 грн. із сумою заборгованості по заробітній платі в розмірі 19041,89 грн. та з урахуванням вимог розумності та справедливості вважає можливим відшкодувати позивачу середній заробіток у розмірі 19000 грн. (з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів).

За таких обставин позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог про стягнення середнього заробітку (33,86%) підлягає стягненню судовий збір в сумі 363,52 грн.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн. за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, оскільки позивач звільнений від його сплати відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76 - 81, 89, 137, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272-273, 354 - 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на користь ОСОБА_1 :

заборгованість по заробітній платі за період з 01.07.2023 по 29.09.2023 в розмірі 19041 (дев`ятнадцять тисяч сорок одна) грн. 89 коп.;

середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.09.2023 по 29.12.2023 в розмірі 19000 (дев`ятнадцять тисяч) грн.;

компенсацію за 18 днів невикористаної відпустки в розмірі 6996 (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 60 коп.;

судові витрати в розмірі 363 (триста шістдесят три) грн. 52 коп.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на користь держави судові витрати в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА», місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, б.45, .

Суддя Ж. І. Кордюкова