Провадження №2/748/595/24
Єдиний унікальний № 748/2047/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді: Майбороди С.М.,

за участю секретаря Пасько К.П.,

представника позивача - адвоката Сагаль С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди (збитку) завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

02 травня 2024 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом, в якому просив стянути з Моторного (транспортного) страхового бюро України у відшкодування майнової шкоди 160000,00 грн невиплаченої суми страхового відшкодування; стягнути з ОСОБА_2 152617,47 грн майнової шкоди, 4270,00 грн витрат на оплату автотоварознавчого дослідження та 5000,00 грн витрат на додаткове автотоварознавче дослідження, а також судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 26.08.2023 року, о 23 год. 20 хв„ ОСОБА_1 , керуючи ТЗ «FORD DXA С-МАХ» p. н. НОМЕР_1 , рухався в м. Чернігів, по вул. Героїв Чорнобиля, по головній дорозі, зі сторони вул. Алексеева в сторону пр. Миру та перехресті з вул. Мстиславська де відбулось зіткнення з автомобілем марки «Шевроле Авео» д.р. н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який виїхав з другорядної дороги на головну та в послідуючому після зіткнення транспортних засобів автомобіль марки «Шевроле Авео», здійснив наїзд на світлофорний об`єкт та в`їхав у придорожній паркан будинку АДРЕСА_1 . Після скоєння ДТП водій ОСОБА_2 , місце пригоди залишив. В результаті зіткнення водій ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження та з 28.08.2023 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні № 1 з діагнозом: внутрішня кровотеча. Відомості за вказаним фактом внесені до ЄРДР за № 40003322 від 01.09.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Обставини вищезгаданої події ДТП підтверджуються постановою про закриття кримінального провадження від 08.11.2023 року. Листом від 22.09.2023 року і від 13.10.2023 року про відмову у здійсненні регламентної виплати № справи МТСБУ: 96051, Позивача повідомлено, що оскільки по відношенню до пошкодженого ТЗ «ФОРД» з номерним знаком НОМЕР_1 на момент ДТП був відсутній договір зазначеного виду страхування, то такий не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону, і відповідно МТСБУ не має повноважень відшкодувати коду, заподіяну пошкодженням такого ТЗ. З також позицією МТСБУ Позивач не погоджується, адже він є інвалідом 1 групи і має пільгу визначену ст. 13 ЗУ «ОСЦПВВНТЗ», яка говорить, що інваліди І групи, які особисто керують належним їм транспортними засобами звільняються від обов`язкового страхування ЦПВ на території України. Шкода, завдана транспортному засобу позивача складає 312617,47 грн. Тому просить стягнути з МТСБУ шкоду згідно лімітом відповідальності в розмірі 160 000,00 грн, та з ОСОБА_2 152617,47 грн.

Ухвалою суду від 06 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі.

26.06.2024 через систему Електронний суд» від представника Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив суд відмовити повністю ОСОБА_1 в позовних вимогах, посилаючись на те, що позивач не є винуватцем ДТП, відсутність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності свідчить про незабезпеченість його транспортного засобу, а отже МТСБУ не має правових підстав для проведення регламентної виплати за незастраховану особу, а дана подія не є страховим випадком в силу того, що транспортні засоби не є забезпеченими.

Представник позивача адвокат Сагаль С.В. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явивися, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином неодноразово, відзиву на позов не надав.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «FORD DXA С-МАХ» д.н.з. НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 06.04.2022 року.

26.08.2023 року, о 23 год. 20 хв„ ОСОБА_1 , керуючи ТЗ «FORD DXA С-МАХ» p. н. НОМЕР_1 , рухався в м. Чернігів, по вул. Героїв Чорнобиля, по головній дорозі, зі сторони вул. Алексеева в сторону пр. Миру та перехресті з вул. Мстиславська де відбулось зіткнення з автомобілем марки «Шевроле Авео» д. р. н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який виїхав з другорядної дороги на головну та в послідуючому після зіткнення транспортних засобів автомобіль марки «Шевроле Авео», здійснив наїзд на світлофорний об`єкт та в`їхав у придорожній паркан будинку АДРЕСА_1 . Після скоєння ДТП водій ОСОБА_2 , місце пригоди залишив. В результаті зіткнення водій ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження та з 28.08.2023 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні № 1 з діагнозом: внутрішня кровотеча.

Відомості за вказаним фактом внесені до ЄРДР за № 40003322 від 01.09.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Обставини вищезгаданої події ДТП підтверджуються постановою про закриття кримінального провадження від 08.11.2023 року, якою КП внесене до ЄРДР за № 40003322 від 01.09.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито у зв`язку із відсутністю в діях водіїв складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. ( а.с.11-13)

Згідно висновку № 316 експертного автотоварознавчого дослідження КТЗ від 23.01.2024 року, визначалась вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку завданого позивачу. ( а.с.21-47)

Згідно додаткового експертного автотоварознавчого дослідження КТЗ від 12.04.2024 року, різниця між ринковою вартістю КТЗ позивача, без урахування пошкоджень, отриманих у ДТП та його ринковою вартістю з урахуванням пошкоджень, отриманих у ДТП, станом на дату оцінки-12.04.2024 року, складає: 312 617.47 грн. ( а.с.48-79)

Листами від 22.09.2023 та 13.10.2023 МТСБУ було відмовлено у відшкодуванні шкоди, посилаючись на п.п. а) п.41.1 ст.41, п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». ( а.с.19,20)

Положеннями ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

При цьому, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на захист матеріальних інтересів потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на компенсацію шкоди, заподіяної їх життю та здоров`ю, а також завданих їм матеріальних та моральних збитків, у тому числі за рахунок Моторно-транспортного бюро, у випадках, передбачених Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У відповідності до ст. 2 Закону № 1961-IV від 01.07.2004 відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Статтею 6 Закону № 1961-IV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначає умови, за яких МТСБУ здійснює відшкодування страхових коштів.

Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Виключення в положенні даної статті щодо осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відсутні.

Так, відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону № 1961-IV забезпеченим транспортним засобом визнається транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Положеннями п. 13.1 ст. 13 Закону № 1961-IV визначено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

З урахуванням викладених норм, суд дійшов висновку, що у розрізі конкретних правовідносин, що склалися між сторонами, у МТСБУ не виникло зобов`язання, за яким МТСБУ мало відшкодувати шкоду за шкоду, завдану третьою особою, ураховуючи, що позивач звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, відтак у розумінні пункту 1.7 статті 1 Закону № 1961-IV транспортний засіб позивача не є забезпеченим. Втім, шкоду заподіяну транспортним засобом, водій якого, звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, відшкодовує МТСБУ, з огляду на положення ст. 13 Закону № 1961-IV.

Таким чином, в даному випадку винуватець ДТП, який не застрахував свій транспортний засіб має нести цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану з його вини в повному обсязі.

При цьому, за приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Вказані положення кореспондуються із правовідносинами, що виникли між сторонами у даному конкретному випадку, відтак шкоду завдану позивачу, має безпосередньо відшкодовувати завдавач шкоди, тобто винуватець ДТП.

Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2024 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно ч.2 ст. 38 КУпАП встановлено, що, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

При цьому, п. 7 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Однак, як зазначив Верховний Суд у своїх постановах від 07.02.2018 року у справі №910/18319/16 та від 18 лютого 2020 року у справі №916/2586/18, що з правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі статті 38 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не звільняє від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водія, який спричинив ДТП.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт

є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно

з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Отже, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Зазначені висновки містяться у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 752/13375/19.

Виходячи з висновку № 82 додаткового експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП, отже підлягає стягненню різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, яка складає 312 617 грн 47 коп.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають часткову задоволенню - в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої позивачеві внаслідок пошкодження його майна, з завдавача такої шкоди, винуватця ДТП ОСОБА_2 в межах заявлених позовних вимог - з вищенаведених мотивів та висновків суду. Позовні вимоги до Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволенню не підлягають з урахуванням того, що транспортний засіб позивача в даному випадку не є забезпеченим, так як винуватцем ДТП є ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складають з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За положеннями ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста встановлюється судом на підставі договорів, рахунків, інших доказів.

Позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження № 316 від 23.01.2024 було сплачено 4270,00 грн і за проведення додаткового автотоварознавчого дослідження № 82 від 15.04.2024 сплачено 5000,00 грн.

Разом з тим, позивач просив стягнути завдану шкоду з урахуванням висновку додаткового автотоварознавчого дослідження № 82. Отже з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 5000 грн.

Вимога щодо стягнення витрат за проведення автотоварознавчого дослідження № 316 від 23.01.2024 в сумі 4270,00 грн задоволенню не підлягає, оскільки даний висновок не був використаний як доказ на підтвердження вартості завданих позивачу збитків.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі до суду позову, у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави 1526 грн 17 коп судового збору.

Керуючись ст.12, 13,76-83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди (збитку) завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 152 617 (сто п`ятдесят дві тисячі шістсот сімнадцять) грн 47 коп. та 5000 (п`ять тисяч) грн у відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

В задоволенні позовних вимог до Моторного (транспортного) страхового бюро України - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1526 грн 17 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2024 року.

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса : АДРЕСА_2 .

Відповідач : Моторне (транспортне) страхове бюро України, , адреса : вул. Русанівський бульвар, 8, м. Київ.

Відповідач : ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса : АДРЕСА_3 .

Суддя С. М. Майборода