Справа № 439/451/24
Провадження № 2/439/242/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Рахімової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Скорик І.Б.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відео конференції в м. Броди в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Позов мотивовано тим, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 10.01.2024 року по справі № 439/1726/23 з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 09.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що на момент видачі судом судового наказу він не був присутнім в судовому засіданні та був позбавлений можливості подати свої заперечення по справі. Після отримання судового наказу існували обставини, які перешкоджали йому подати заяву до суду про скасування судового наказу і ним був пропущений строк, встановлений ЦПК України на його скасування, а тому, з метою захисту свого порушеного права, він вимушений зараз звертатись до суду з даним позовом.

Позивач наголошує, що з урахуванням наявності у нього інших малолітніх дітей, законним буде стягнення з нього аліментів на дитину у розмірі 1/17 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 20 березня 2024 року провадження по справі відкрито та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_1 , в судовому засіданні позов підтримав, просить суд його задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася.

Представник відповідачки адвокат Слобода С.Г. в судовому засіданні позов заперечив, просить суд відмовити в його задоволенні.

Також, 09.04.2024 року представником відповідача адвокатом Слободою С.Г. подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування покликається на те, що позивач ОСОБА_3 у своїй позовній заяві зазначає, що при винесені рішення у справі №439/1726/23 Бродівським районним судом Львівської області від 10.01.2024 року, він не мав можливості взяти участь у вказаній справі, що не відповідає обставинам справи. Оскільки відповідач у вказаній справі - ОСОБА_3 реалізував своє процесуальне право на представництво через адвоката Черниш Ірину Ігорівну, якою подавались клопотання та відзив на позовну заяву у вказаній справі. Якщо відповідач не погоджувався з вказаним рішенням він мав право особисто чи через представника подати апеляційну скаргу на вказане рішення. Цього ним зроблено не було.

Щодо зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника аліментів то: зміна стану здоров`я платника аліментів чи стану здоров`я дитини виходячи з долучених доказів не змінився; зміна сімейного стану платника аліментів виходячи з долучених доказів не змінився; зміна майнового стану платника аліментів виходячи з долучених доказів не змінився.

Проте представник відповідача наголосив, що одержувач аліментів ОСОБА_4 з 12.02.2024 року перебуває на обліку у Золочівській РФ ЛОЦЗ як безробітна, згідно довідки № 1355.06.1-843/24 від 03.04.2024 року. Тобто змінився майновий стан отримувача аліментів. А тому, з вище викладеного можна зробити висновок, що позивачем не доведено підстав для зменшення розміру аліментів, які присудженні згідно рішення Бродівського районного суду Львівської області у справі № 439/1726/23 від 10.01.2024 року.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України).

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду Українивід 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 10.01.2024 року по справі № 439/1726/23 розмір аліментів, яким стягується на підставі судового рішення Бродівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2018 року (єдиний унікальний номер справи: 439/1520/18), про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 300 (одна тисяча триста) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття змінено. Ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї четвертої його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили судовим рішенням, та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 19 червня 2014 року та серії НОМЕР_2 від 20 квітня 2016 року (а.с. 37,38), ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 10 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 4 .

Зазначені обставини свідчать про те, що сімейний стан позивача по зрівнянні з тим, який був на час видачі Бродівським районним судом Львівської області рішення від 10.01.2024 про зменшення розміру аліментів не змінився.

Проте, належних та допустимих доказів на підтвердження того, який матеріальний стан (чи був він працевлаштований, який заробіток мав, чи були у нього інші доходи тощо) був у нього на час винесення рішення та яким він є на час звернення до суду, позивач не надав та не посилався на них в позовній заяві.

Інших належних та допустимих доказів зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення його здоров`я позивачем суду надано не було.

Тому, суд відхиляє доводи представника позивача, що сама по собі зміна сімейного становища платника аліментів без доведення того, що це вплинуло на можливість платника аліментів виплачувати аліменти в раніше визначеному судовим рішенням розмірі, є самостійною та достатньою підставою для зменшення розміру аліментів.

При цьому суд виходить з того, що ст. 192 СК України дійсно передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійні підстави для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасного настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану.

Проте, згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст. 81 ЦПК України).

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч.1 ст. 84 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу має двох дітей, а тому на його утриманні перебувають трьоє малолітніх дітей.

Отже, саме позивач повинен був довести обставини, які мають значення для вирішення спору за ст. 192 СК України, зокрема, і те, що зміна його сімейного становища вплинула на можливість виплачувати ним аліменти на утримання сина ОСОБА_8 в раніше визначеному судовим рішенням розмірі та надати відповідні докази, що позивачем зроблено не було.

При цьому суд враховує, що згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За вказаних вище обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимоги заявлених позивачем слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16.07.2024 року.

Суддя О.В. Рахімова