КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-з/824/825/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про ухвалення додаткового рішення)

11 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Шебуєвої В.А., Сушко Л.П.,

розглянувши заяву адвоката Кучерявого Дмитра Владиславовича - представника ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2023 року та на додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 3882,00 Євро, яка складається із заборгованості за тілом у розмірі 1 000,00 Євро та заборгованості по процентам за період з 16 лютого по 16 жовтня 2022 року у розмірі 2 882,00 Євро.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 16 серпня 2021 року у розмірі 2 000 Євро, яка складається із заборгованості за тілом у розмірі 1 000,00 Євро та заборгованості по процентам за період з 16 лютого по 16 квітня 2022 року у розмірі 1 000,00 Євро. В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 719 грн 40 коп.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2023 року від 13 червня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26 000 грн 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 23 червня 2023 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2023 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, 23 червня 2023 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2023 року залишено без змін. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині додаткове рішення суду першої інстанції залишено без змін.

26 квітня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - Кучерявий Д.В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк на звернення до суду. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу при розгляді Київським апеляційним судом справи в загальному розмірі 28 000,00 грн.

Клопотання про поновлення строку обґрунтовував тим, що постанова апеляційного суду ні на адресу представника ОСОБА_1 - адвоката Кучерявого Д.В., ні на адресу ОСОБА_1 не надходила, справа розглядалась без виклику учасників у цій справі. Таким чином вважає, що 5-денний строк було пропущено з незалежних від сторони обставин, а тому просить визнати вказані причини пропуску строку поважними.

Заяву обґрунтував тим, що питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу апеляційним судом не вирішувалось, на виконання вимог Договору про надання правової допомоги від 17.08.2022 укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Кучерявим Д.В. було складено та підписано Акт №2 про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат Кучерявий Д.В. надав, а ОСОБА_1 прийняв правову допомогу на загальну суму 28 000 грн.

Вислухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 квітня 2024 року у суді апеляційної інстанції справу розглянуто в порядку ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Заява адвоката Кучерявого Д.В. про ухвалення додаткового рішення суду була подана в системі «Електронний суд» 26 квітня 2024 року, тобто з пропуском передбаченого ч. 8. ст. 141 ЦПК України строку.

У заяві про ухвалення додаткового рішення суду адвокат Кучерявий Д.В. просив поновити строк на подання такої заяви, обґрунтовуючи поважність пропуску строку тим, що оскільки розгляд справи відбувався в письмовому провадженні без повідомлення та виклику сторін; повний текст постанови не отримував.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 127 ЦПК України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк .

Відповідно до ч. 4 ст. 127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Аналіз клопотання свідчить, що строк на подання доказів понесення судових витрат у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції пропущений з поважних причин, а тому клопотання підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Колегія суддів встановила, що професійну правничу допомогу позивачу ОСОБА_1 надано адвокатом Кучерявим Д.В., на підтвердження до заяви додано: Договір про надання правової допомоги №б/н від 17 серпня 2022 року; Копія Акту № 2 про надання правової допомоги.

Вартість витрат представник позивача підтверджується додатковою угодою № 1 від 17 серпня 2022 року (а.с. 101-102), та актом № 1 від 30 травня 2023 року про надання правової допомоги (а.с. 103).

Заяви про зменшення розміру судових витрат від відповідача не надходило.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі "Заїченко проти України" (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Вирішуючи заяву в частині стягнення витрат на правову допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що зазначений представником відповідача у заяві про ухвалення додаткового рішення розмір витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції - 6000 грн., є співмірним зі складністю справ та таким, що не суперечить принципу розподілу судових витрат.

Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Гонорар успіху як сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат. За наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19)).

Колегія суддів враховуючи обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу при розгляді справи, необхідність процесуальних дій сторони позивача, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, дійшла висновку про доведеність понесених стороною позивача у суді апеляційної інстанції у розмірі 28 000,00 грн.

Колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та стягнення понесених витрат на правничу допомогу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Кучерявого Дмитра Владиславовича про поновлення пропущеного строку задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Кучерявому Дмитру Владиславовичустрок на подання доказів понесених судових витрат.

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кучерявого Дмитра Владиславовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ) судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу при розгляді Київським апеляційним судом справи №755/1107/22 в загальному розмірі 28 000,00 грн (двадцять вісім тисяч гривень нуль коп).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.А. Шебуєва

Л.П. Сушко