Справа № 464/6743/24
пр.№ 2/464/2027/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2024 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Жили В.С.,

за участі: секретаря судового засідання Шманько О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором № 247088533 в розмірі 52 529,65 грн. та за кредитним договором № 06168-05/2021 в розмірі 6 850 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 21.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 247088533.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі ТОВ «Таліон плюс») було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язувався відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 31.12.2020 додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції. Відповідно до Реєстру боржника № 114 від 27.07.2021 до договору факторингу №28/1118-01 до фактора перейшло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 247088533.

20.10.2022 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, згідно з яким ТОВ «Таліон плюс» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 52 529,65 грн., з яких: 15 000 грн. сума заборгованості по основному боргу, 37 529,65 грн. сума заборгованості по відсоткам. З моменту отримання права вимоги до відповідачки 06.06.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК» ЄАПБ» за кредитним договором № 247088533 в розмірі 52 529,65 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Окрім цього, 10.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 063168-05/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

29.12.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29122021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає у ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 29122021 від 29.12.2020 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором в сумі 6 850 грн., з яких: 2 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 850 грн. сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідачки 29.12.2021, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Всупереч умов кредитного договору відповідачка неналежним чином виконує свої зобов`язання позичальника, а тому вказану суму просив стягнути в примусовому порядку.

Враховуючи малозначність справи, ухвалою судді від 04.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судове засідання не з`явився. Водночас у позовній заяві представник позивача ОСОБА_2 просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника, проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомила та не подала відзив на позовну заяву.

Відповідно до вимог статей 280 283 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 21.05.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 247088533, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 15 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукт «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п. 1.1).

Сума кредитного ліміту, вказана у п. 1.1 договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника (п. 1.2).

Відповідно до п. 1.3 договору кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 6 000 грн. одразу після укладення договору.

Пунктом 1.7 означеного договору передбачено, що кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником «Дисконтний період».

Водночас у п 1.8 договору сторони погодили, що встановлений в п.1.7 договору строк дисконтного періоду та, відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.

Згідно з паспортом споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 247088533 від 21.05.2021 за користування кредитними коштами дисконтна процентна ставка становить 3,65 620,5 %, індивідуальна процентна ставка складає 310,25 620,5 %, базова процентна ставка становить 620,5 %, тип процентної ставки фіксована, реальна річна процентна ставка 649 %, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту становить 839,50 % річних, загальні витрати за кредитом 180 грн., орієнтована реальна загальна вартість кредиту для споживання за весь строк користування кредитом 1 180 грн.

Так, договір кредитної лінії №247088533 від 21.05.2021 підписаний відповідачкою ОСОБА_1 електронним підписом 21.05.2021 одноразовим ідентифікатором MNV479SU.

Як доказ перерахування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитних коштів відповідачці, позивач до позовної заяви долучив копії платіжних доручень: від 21.05.2024 на суму 6 000 грн., від 22.05.2024 на суму 2 500 грн., від 23.05.2024 на суму 2 800 грн., від 26.05.2024 на суму 350 грн., від 01.06.2024 на суму 1 500 грн., від 02.06.2024 на суму 1 000 грн., від 02.06.2024 на суму 850 грн., а всього на загальну суму 15 000 грн.

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Положеннями ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З досліджених судом доказів встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки такий договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20.

Як на підставу для стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за договором кредитної лінії № 247088533 від 21.05.2021, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» покликався на набуття права грошової вимоги до відповідачки за означеним договором.

Так, судом встановлено, що 20.10.2022 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату, на умовах, визначених цим договором.

За умовами п. 4.1 цього договору право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у додатку до договору.

Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки Марсель в розмірі 52 529, 65 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 15 000 грн., сума заборгованості за відсотками 37 529,65 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги по суті є договірною передачею зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога; ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Надаючи оцінку обставинам переходу права вимоги до позивача та наявності підстав ТОВ «ФК «ЄАПБ» вимагати у ОСОБА_1 сплати заборгованості за договором кредитної лінії № 247088533 від 21.05.2021, суд констатує наступне.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

За умовами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, в укладеному між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» договорі факторингу зазначено, що кредитним договором, за яким відчужується право вимоги, є укладений між первісним кредитором, яким є ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та боржником, кредитний договір, право грошової вимоги за яким отримало ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018.

З наявної в матеріалах справи додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, якою викладено текст означеного договору в новій редакції, встановлено, що клієнт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити фактору ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимог, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.2).

Положеннями п. 4.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутній реєстр боржників № 144 від 27.07.2021 до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», на який посилається позивач у позовній заяві, а тому, суд позбавлений можливості встановити факт переходу права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №542909443 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» (відомості про такий реєстр боржників відсутні і у переліку додатків до позовної заяви).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком, на підтвердження права грошової вимоги позивача до відповідачки та щодо визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості за договором кредитної лінії № 247088533 від 21.05.2021 в розмірі 52 529,65 грн.

За наведених вище обставин, відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за означеним кредитним договором від 21.05.2021.

Шодо стягнення заборгованості з відповідачки на користь позивача за договором про надання фінансового кредиту № 06168-05/2021 від 10.05.2021, суд враховує таке.

10.05.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» (товариством) та ОСОБА_1 (клієнтом) укладено договір фінансового кредиту № 06168-05/2021. Такий договір укладено відповідно до вимог Закону України «Про електрону комерцію».

За умовами означеного договору товариство надає клієнту кредит у розмірі 2 000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 7 днів, тобто до 16.05.2021, а клієнт зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти.

За користування кредитом клієнт сплачує товариству 456,25 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,25% на добу (п. 1.3).

16.05.2021 відповідачкою створено заявку на продовження строку дії договору (пролонгацію кредиту) та сторонами укладено додаткову угоду № 2 від 16.05.2021 до договору про надання фінансового кредиту № 06168-05/2021 від 10.05.2021.

Договір та додаткова угода підписані електронним підписом відповідачки з використанням одноразового ідентифікатора W74607.

На підставі договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021 з додатками: актом прийому-передачі Реєстру боржників від 29.12.2021, витягом з Реєстру боржників, укладеним між ТОВ «ФК «Інвеструм» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор), останнє набуло право вимоги за борговими зобов`язаннями відповідачки за договором про надання фінансового кредиту № 06168-05/2021 від 10.05.2021.

Як регламентовано ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію», розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

Договором про надання фінансового кредиту № 06168-05/2021 від 10.05.2021 однозначно визначено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за означеним кредитним договорами не долучено жодних документів, які б підтверджували фактичне виконання кредитодавцем (ТОВ «ФК «Інвеструм») взятих на себе зобов`язань перерахування відповідачці кредитних коштів.

Виписка особового рахунку клієнта (рух коштів) у відповідності до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, підтверджує виконання за день операцій клієнтом. Усупереч наведеному такої виписки, платіжного документа чи будь-яких інших доказів позивачем до позову не долучено.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №29122021 від 29.12.2020 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором в сумі 6 850 грн., з яких: 2 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 850 грн. сума заборгованості за відсотками.

Окрім цього, позивачем надано розрахунок заборгованості, згідно з яким станом на 31.08.2024 заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №06168-05/2021 від 10.05.2021 не погашена, залишок заборгованості складає 6 850 грн.

Разом з тим, на переконання суду, такий розрахунок сам по собі не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розміру за договором, оскільки будь-яких доказів фактичного перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідачки, підтвердження отримання нею кредитних коштів відповідно до укладеного договору позивачем не надано.

Вказане узгоджується з постановою Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18.

Розрахунок є виключно внутрішнім документом фінансової компанії (позивача), підготовленим його працівниками, та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача.

При цьому, договори факторингу з витягами з реєстру боржників, які є похідними від кредитного договору, не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості.

Будь-яких інших доказів на підтвердження позовних вимог не надано, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявлено. При цьому, зважаючи на вимоги цивільного процесуального законодавства, зокрема засади змагальності та диспозитивності, суд не вправі за власною ініціативою витребувати докази у позивача. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Відповідно до вимог частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного суду від 29.06.2021 у справі №916/2040/20).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 06168-05/2021 від 10.05.2021, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

У зв`язку із відмовою в позові судові витрати до відшкодування позивачу не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 20.11.2024.

Керуючись статтями 2, 10, 12, 141,247, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтями 273, 289 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 20.11.2024.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»: , юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Володимир ЖИЛА