ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6874/24 Справа № 185/1809/24 Суддя у 1-й інстанції - Врона А. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Свистунової О.В., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Кошари О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

15.02.2024 року Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 95481 грн. 03 коп. - основного боргу, 6413 грн. 31 коп. - інфляційних втрат, 1684 грн. - 3 % річних, 139 грн. 51 коп. - пені та витрати на судовий збір. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що Комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської надає послуги з теплопостачання відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 року №1022. Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються до квартири АДРЕСА_1 . Однак відповідач оплату за спожиту теплову енергію фактично КП «Павлоградтеплоенерго» не проводив. У результаті чого за період з 01.08.2012 року по 01.02.2024 року утворилась основна заборгованість за спожиту теплову енергію перед комунальним підприємством «Павлоградтеплоенерго» ПМР у сумі 95481 грн 03 коп. Розмір інфляційних втрат складає 6413,31 грн., 3% річних складають: 1684,96 грн., розмір пені - 139,51 грн. Відповідно до заперечень на заяву про застосування позовної давності від 25.04.2024 року, представник позивача просить при розгляді справи №185/1809/24 врахувати строки початку перебігу позовної давності та продовження законом строків позовної давності на строк дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 (а.с.2-3).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2024 року позовні вимоги Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію - задоволенні частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 15 лютого 2021 року по 01 лютого 2024 року в сумі 40293 грн. 84 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено, також вирішено питання щодо судових вимог (а.с.43-45).

В апеляційній скарзі позивач КП «Павлоградтеплоенерго» посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, застосовуючи наслідки спливу строку позовної давності, залишив без уваги те, що з 12 березня 2020 року в Україні було встановлено карантин та зупинені строки позовної давності. Крім того вимоги про стягнення інфляційних витрат, 3 % річних та пені є обґрунтованими та на них не розповсюджуються обмеження, встановлені Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року № 206 (а.с.48-50)

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом 1 інстанції встановлено, що Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради надавало послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 . Плата за послуги теплопостачання не проводилась своєчасно на розрахунковий рахунок підприємства щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, що настає розрахунковим.

Згідно відомостей відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, наданих 26.02.2024 року №479, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24.12.2001 року по теперішній час зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно відзиву на позов відповідач ОСОБА_1 підтвердив адресу свого проживання - АДРЕСА_2 .

Відповідачем по справі заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що період, за який підлягає стягненню заборгованість, становить з 15.02.2021 року по 01 лютого 2024 року. Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року №206, установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Отже починаючи з 24 лютого 2022 року, вказаною постановою Кабінету Міністрів України було заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, позовні вимоги щодо стягнення неустойки (пені), інфляційних втрат та трьох процентів річних на заборгованість зі сплати за житлово-комунальні послуги, що нараховані за період після 24 лютого 2022 року, задоволенню не підлягають у зв`язку з введенням заборони на їх нарахування. Позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, які нараховані до 24 лютого 2022 року не підлягають задоволенню, оскільки їх нарахування здійснено виходячи з сукупного індексу інфляції, яка розрахована за період по 01 грудня 2023 року, та виходячи з періоду нарахування відсотків по 06 лютого 2024 року (дата закінчення періоду нарахування).

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не може погодитись, з огляду на наступне.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" з 01.05.2019 року індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Обов`язок оплатити за надані послуги з теплопостачання встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а саме споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною 1 ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору.

Пунктом 35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, Комунальним підприємством "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради, відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається централізоване опалення до житла відповідачів, однак відповідачем зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином.

Відповідач, ОСОБА_1 , у відзиві на позовну заяву вказав, що проживає за адресою АДРЕСА_2 , тобто він є споживачем послуг за вказаною адресою, які надає комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради.

Як вбачається з особового рахунку № НОМЕР_1 , оформленого на ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.08.2012 року по 01.02.2024 року у сумі 95481 грн. 03 коп.

Враховуючи викладене, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, колегія дійшла висновку про доведеність факту неналежного виконання відповідачем умов договору та наявність заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 серпня 2012 року по 01 лютого 2024 року у розмірі 95 481, 03 грн.

Разом з тим, статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем ОСОБА_1 у відзиві заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с.31-35).

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, кредитор протягом усього часу вправі заявити в суді вимоги про повернення тієї частини боргу, що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відтак, оскільки у даних правовідносинах встановлено обов`язок відповідачів сплачувати вартість наданих житлово-комунальних послуг щомісячно на підставі показників лічильника (індивідуального чи загальнобудинкового) на кінець розрахункового періоду, тобто зі спливом кожного календарного місяця, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Подібний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18).

Між тим, частиною 2 ст. 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановлено, що даний позов пред`явлений до суду 15 лютого 2024 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду на першому аркуші позовної заяви (а.с.2).

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року.

Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 383 до 30 червня 2023 року.

Отже, беручи до уваги вищевказані положення Постанов Кабінету Міністрів України, встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Крім того, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.

Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено зокрема п. 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону №3450-IX від 08 листопада 2023 року) встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною слід вважати позовну давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.

Строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважається продовженим на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупиненим на строк дії воєнного стану в Україні.

Виходячи з викладеного, колегія суддів частково приймає доводи апеляційної скарги в частині того, що судом неправильно визначено період стягнення, та доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 74 040,91 грн. саме за період з 12 березня 2017 року по 01 лютого 2024 року, розрахунок якої перевірений колегією суддів та з яким колегія суддів погоджується.

Підстави для стягнення заборгованості за період з 01 серпня 2012 року по 12.03.2017 року відсутні з вище наведених підстав.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В постанові Верховного Суду в постанові від 30 січня 2019 року у справі №922/175/18 зазначено, що нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних та інфляційні втрати не є неустойкою у розумінні ст. 549 цього Кодексу.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року у справі № 6-42цс11).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування 06 березня 2022 року і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Однак відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово- комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: «1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285); припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285); стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.».

Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі, стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.

Місто Павлоград Дніпропетровської області не входило та не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року №309.

Таким чином, нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача у межах заявлених позовних вимог за період з 01 квітня 2021 по 23 лютого 2022 року, включно, та за період з 30 грудня 2023 року по 01 лютого 2024 року, включно.

Підстави для стягнення на користь позивача інфляційних нарахувань та 3% річних у період з 24 лютого 2022 року по 29 грудня 2023 року включно відсутні, у зв`язку з дією відповідної заборони нарахування та стягнення відповідних сум постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 у редакції, що діяла по 29 грудня 2023 року.

Розрахунок інфляційних нарахувань здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Період 1 (01.04.2021 - 23.02.2022): IIc (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.08818968. Інфляційне збільшення: 7858,87 x 1.08818968 - 7858,87 = 693,07 грн.

Період 2 (04.05.2021 - 23.02.2022): IIc (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.08062530. Інфляційне збільшення: 7858,87 x 1.08062530 - 7858,87 =633,62 грн.

Період 3 (01.12.2021 - 23.02.2022): IIc (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.03538325. Інфляційне збільшення: 5574,85 x 1.03538325 - 7858,87 = 197,26 грн.

Період 4 (04.01.2022 - 23.02.2022): IIc (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.02920800. Інфляційне збільшення: 2774,80 x 1.02920800 - 2774,80 = 81,05 грн.

Період 5 (01.02.2022 - 23.02.2022): IIc (101,60 : 100) = 1.01600000. Інфляційне збільшення: 2000,23 x 1.01600000 - 2000,23 = 32,00 грн.

Період 6 (30.12.2023 - 01.02.2024): IIc (100,40 : 100) = 1.00400000. Інфляційне збільшення: 5958,92 x 1.00400000 - 5958,92 = 23,84 грн.

Загальна сума інфляційних нарахувань за період з 01 квітня 2021 по 23 лютого 2022 включно та за період з 30 грудня 2023 року по 01 лютого 2024 року включно та за період з 30 грудня 2023 року по 01 лютого 2024 року включно становить 1660,84 грн.

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення "Д""С"3% річних
01.04.2021-23.02.2,87212,51
04.05.2021-23.02.2,87191,20
01.12.2021-23.02.2022 855574,8538,94
04.01.2022-23.02.2022 512774,8011,63
01.02.2022-23.02.2022 232000,233,78
30.12.2023-01.02.2024 345958,9216,65

Загальна сума нарахованих 3% річних за період з 01 квітня 2021 року по 23 лютого 2022 року включно та за період з 30 грудня 2023 року по 01 лютого 2024 року, включно, становить 474,71 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення пені.

Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Отже, положення ст. 549 ЦК України (штраф, пеня) та ст. 625 ЦК України (3% річних, інфляційні втрати) є різними за своєю правовою природною.

У даній справі, позивачем пред`явлені також позовні вимоги про стягнення пені, у зв`язку з несплатою заборгованості за надані комунальні послуги, нараховані у період з 03 квітня 2023 по 01 лютого 2024 року.

Як зазначалось вище, встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", зокрема, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги (підпункт 4 пункту 3 розділу II "Прикінцеві положення").

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» у редакції до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова застосовується з 24 лютого 2022 року.

Таким чином, враховуючи встановлені вище заборони щодо нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, які діяли у період з 12 березня 2020 року до 30 липня 2023 року (на період дії карантину, пов`язаного із поширенням коронавірусної хвороби) та у період з 24 лютого 2022 року по 29 грудня 2023 року включно (у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні), підстави для стягнення на користь позивача пені, нарахованої за несвоєчасне здійснення платежів за надані послуги постачання теплової енергії у період з 03 квітня 2023 року по 29 грудня 2023 року, включно - відсутні.

За положеннями пункту 45 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (а.с. 14).

Тому на користь КП «Павлоградтеплоенерго» підлягає стягненню нарахована пеня у період з 30 грудня 2023 року по 01 лютого 2024 року включно в сумі 30,54 грн., виходячи з наведеного нижче розрахунку та ставки 0,01% річних.

Період нарахуванняКількість днів Сума заборгованості Пеня
30.12.2023-01.02.,9220,26
01.01.2024-01.02.2024 323213,5410,28

Колегія звертає увагу, що вказані вище суми 3% річних, інфляційних нарахувань та пені, які підлягають стягненню з відповідача, нараховані у межах загального трирічного та річного (щодо неустойки) строків позовної давності.

На викладене вище суд першої інстанції уваги не звернув, допустив неправильне застосування норм матеріального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з вищенаведеного розрахунку.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на результат розгляду справи, в порядку ч.13 ч.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 4 894,63 грн. пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2024 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради () борг за спожиту теплову енергію - 74 040,91 грн, інфляційні нарахування - 1 660,84 грн., 3% річних - 474,71 грн. та пеню - 30,54 грн, а всього 76 207,00 грн.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради () судовий збір у розмірі 4 894,63 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: