_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/1214/23
Провадження № 2/947/1497/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд -

ВСТАНОВИВ:

09.01.2023 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,якою просить стягнути звідповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 56499 грн.60 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 2481 грн.00 коп., посилаючись на те, що 17.08.2019 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Набережна в с.Коблево, Миколаївської обл., не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечного інтервалу, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 .. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власники матеріальних збитків.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.01.2023 року матеріали цивільної справи за позовною заявою АТ "Страхова компанія "Країна" до ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди для розгляду за територіальною підсудністю направлено до Ірпінського міського суду Київської області.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27.03.2023 року матеріали цивільної справи за позовною заявою АТ "Страхова компанія "Країна" до ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди направлено для розгляду за територіальною підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області.

18.05.2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказані матеріали позовної заяви передано судді Вишгородського районного суду Київської області Свєтушкіній Д.А для розгляду.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10.01.2023 року цивільну справу №947/1214/23 за позовом АТ "Страхова компанія "Країна" до ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди передано на розгляд до Київського районного суду м. Одеси (65080, Одеська область, м. Одеса, вул. Варненська, 3Б).

Вказана цивільна справа надійшла до Київського районного суду м.Одеси 08.01.2024 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024 року вказану справу передано судді Київського районного суду м.Одеси Гниличенко М.В.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 29.01.2024 року прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою АТ "Страхова компанія "Країна" до ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Розгляд цивільної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст. 274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Представник позивача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» - Семененко А.О. у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, до суду надав письмову заяву, якою зазначив, що розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Слободян Ю.В. в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, через канцелярію суду надали відзив на позов, яким просили в позовних вимогах відмовити у повному обсязі, також акцентували увагу суду на пропуск позивачем строків позовної давності та просили застосувати строк позовної давності.

Представник третьої особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» І.Мамедова до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, надала письмові пояснення щодо позовної заяви та просила розглянути справу за її відсутності.

Суд вважає докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті, за відсутності учасників справи належним чином повідомлених.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що 18.04.2019 року між АТ «СК «Країна» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № ТП/40547. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2 . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

17.08.2019 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Набережна в с.Коблево, Миколаївської обл., не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечного інтервалу, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 .. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власники матеріальних збитків. про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 14.11.2019 року визнано ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 340 гривень та судовий збір у розмірі 384,20 гривень../а.с.11/ Вказана постанова набрала законної сили 26.11.2019 року.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з частиною 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вказані вище обставини доказуванню не підлягають.

Нормами ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Зі статті 5 зазначеного Закону вбачається, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п. «г» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 статті 33 цього закону.

Згідно ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована за полісом обов`язкового страхування у ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

20.08.2019 року ОСОБА_2 , яка є власником транспортного засобу «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2 , звернулась до позивача з заявою про настання страхового випадку. /а.с.6/.

02.09.2019 року ОСОБА_2 , яка є власником транспортного засобу «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2 , звернулась до позивача з заявою на виплату страхового відшкодування. /а.с.7/.

05.09.2019 року ПАТ «Страхова компанія «Країна» склала страховий акт № 43/55286/2.1.5.1 страхового відшкодування у розмірі 67569,92 грн. /а.с. 23/.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством .

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» було відшкодовано ОСОБА_2 67569,92 грн., що дорівнює вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується платіжним дорученням № 14684 від 05.09.2019 року./а.с.24/.

ПрАТ «Арсенал Страхування» було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема транспортного засобу «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

До ПрАТ «Арсенал Страхування» звернувся позивач ПАТ «Страхова компанія «Країна» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

За результатами проведеного розслідування, на підставі наявних документів ПрАТ «Арсенал Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 57764,37 грн., що позивачем не заперечується, та в силу ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

Згідно страхового полісу АО/3692244 ОСОБА_1 страхове відшкодування матеріальних збитків за майнову шкоду становить 100000 грн., однак ПрАТ «Арсенал Страхування» згідно страхового випадку здійснив на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна» виплату в розмірі 57764,37 грн, проте його страховий поліс повністю покриває витрати на ремонт автомобіля потерпілої.

Позивач ПАТ «Страхова компанія «Країна» звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , як винуватиці дорожньо-транспортної пригоди, та просить стягнути залишок не сплаченого ПрАТ «Арсенал Страхування» страхового відшкодування, що становить 9805,55 грн. (67569,92 грн. 57764,37 грн. = 9805,55 грн.).

Проте, судом встановлено, що є розбіжності у вступної та резолютивної частинах позову щодо стягнення розміру залишку страхового відшкодування, однак відповідно платіжним дорученням та здійсненого розрахунку вбачається, що дійсний залишок страхового відшкодування становить 9805,55 грн.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

У цій справі третя особа як страховик відповідача (завдавача шкоди) не набула право регресу до останнього. Таке право третя особа могла би набути, відшкодувавши потерпілій завдану їй шкоду, а також за наявності умов, визначених статтею 38 вказаного Закону.

Вимога позивача (страховика потерпілої сторони) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Судом встановлено, що відповідно до полісу страхування цивільно-правової відповідальності АО/3692244, страхова сума становить 100000 грн., вартість відновлюваного ремонту автомобіля потерпілої становить 67569,92 грн. грн., що підтверджується належними та допустимими доказами, тобто вартість ремонту є меншою, за страхову суму.

Суд вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Така правова позиція міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц.

У відповідності до п. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, оскільки третьою особою сплачено на користь позивача 57764,37грн., у разі незгоди з зазначеною сумою, позивачу слід звертатись саме до страховика відповідача, з метою стягнення повної вартості відновлювального ремонту автомобіля потерпілої.

Фактично ОСОБА_1 є неналежним відповідачем, оскільки страховик ПрАТ «Арсенал Страхування» неправомірно застосував розрахунок коефіцієнту зносу, адже за вимогами ст.29 Закону, у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Наведене обмеження щодо відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, встановлено для страховиків цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Втім, чинне законодавство не містить відповідних положень щодо необхідності урахування фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу у правовідносинах, що виникли між страхувальником та страховиком відповідно до договорів добровільного страхування майна.

Відповідно до пункту 7. 38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників транспортного засобу, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових транспортних засобів виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових транспортних засобів.

У даній справі, належний потерпілій особі транспортний засіб «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до матеріалів справи випущено у 2017 році, тобто на момент ДТП 18.04.2019 року, пройшло 2 роки.

Отже, у наведеному випадку значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, з огляду на що призначення експертизи з метою з`ясування розміру шкоди з урахуванням фізичного зносу не мало правового значення для вирішення справи. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі №755/518/19 від 02 червня 2021 року.

Крім того, представником відповідача адвокатом Слободян Ю.В. подано заяву про застосування строку позовної давності, оскільки позовна заява подана поза межами строку позовної давності.

Однак, суд звертає увагу сторони відповідача на правові висновки Верховного Суду, про те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16).

Враховуючи вищевикладене, оскільки сума відновлювального ремонту є меншою за розмір страхової суми, у відповідача відсутнє зобов`язання перед позивачем, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати судом покладаються на позивача.

Керуючись, ст. ст. 988, 1166,1187, 1194,ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 81, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 274, 279 ЦПК України,суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 17.07.2024 року.

Суддя Гниличенко М. В.