Справа № 472/1216/23
Провадження №2/472/77/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2024 року селище Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
судового засідання - Фігурської К.М., ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката Сечко С.В.
(в режимі відеоконференції),
представника відповідача - адвоката Венделя О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у селищі Веселинове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,
06 грудня 2023 року до суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06.12.2023 року вказану справу було розподілено для розгляду судді Чаричанському П.О., якого з 22.01.2024 року відряджено до Центрального районного суду м. Миколаєва для здійснення правосуддя.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу 22.01.2024 року було розподілено для розгляду судді Орленко Л.О.
Ухвалою судді Орленко Л.О. від 05.02.2024 року зазначену справу прийнято до свого провадження.
12.08.2021 року о 09.10 годині у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, в Саксаганському районі, по вул. Генерала Радієвського, 45, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Renault Premium 300", з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , та автомобіля "Scania R480", з реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 .
Вищевказана дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України.
Позивач на виконання умов Договору страхування виплатив страхове відшкодування потерпілій особі в сумі 39 140 грн., а саме: частину в розмірі 9 775 грн. зараховано в рахунок несплаченої частини страхових платежів, а іншу частину в розмірі 29 365 грн. перераховано на оплату відновлювального ремонту ФОП ОСОБА_4 .
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 станом на час ДТП була застрахована за полісом № 201405285 в ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", та який діяв на момент ДТП - 12.08.2021 року.
Позивач звернувся до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" з заявою про виплату страхового відшкодування на суму 39 140 грн., у відповідь на яку ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" здійснило виплату у розмірі 18 418,75 грн. Невідшкодованою залишилася сума в розмірі 20 721,25 грн.
За такого, посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути на свою користь з ОСОБА_2 кошти в розмірі 20 721,25 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, а також сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн. за подання позову до суду першої інстанції.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), з урахуванням відповіді на відзив від 16.01.2024 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, та зокрема зазначив, що оскільки сума фактичного розміру шкоди, в якій винний відповідач, є більшою суми страхового відшкодування, яке виплачено страховиком відповідача, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди та сумою страхового відшкодування.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належний чином, але забезпечив участь в судовому засіданні свого представника - адвоката Венделя О.М., який з урахуванням відзиву на позовну заяву від 25.12.2023 року позовні вимоги не визнав повністю, і зокрема зазначив, що позивач сплатив суму страхового відшкодування без врахування фізичного зносу деталей, вважає, що розмір страхового відшкодування неправильно визначений. Крім того, вказує, що сума відшкодування не перевищує ліміт відповідальності відповідача за полісом, яким застраховано цивільно-правова відповідальність відповідача, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Заслухавши вступне слово представника позивача - адвоката Сечко С.В. (в режимі відеоконференції), представника відповідача - адвоката Венделя О.М., дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов наступного висновку.
12.08.2021 року о 09.10 годині у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, в Саксаганському районі, по вул. Генерала Радієвського, 45, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Renault Premium 300", з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , та автомобіля "Scania R480", з реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 . Вищевказана дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, що підтверджується копією постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.01.2022 року (а.с. 14, 142-143).
Заявою про настання страхового випадку від 16.08.2021 року, заявою на виплату страхового відшкодування від 05.10.2021 року, Актом огляду транспортного засобу від 12.08.2021 року (а.с. 15-19) підтверджується той факт, що транспортний засіб "Renault Premium 300", з реєстраційним номером НОМЕР_1 , мав механічні пошкодження.
Відповідно до складеного позивачем Страхового акту № ССКА-7842 від 17.09.2021 року (а.с. 22) розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати страхувальнику, становить 39 140 грн.
Відповідно до розрахунку страховго вішкодування від 17.09.2021 року (а.с. 22, зворотня сторона) вартість ремонту транспортного засобу "Renault Premium 300", з реєстраційним номером НОМЕР_1 , становить 39 140 грн.
Вартість ремонтних робіт в розмірі 39 140 грн. транспортного засобу "Renault Premium 300", з реєстраційним номером НОМЕР_1 , підтверджується рахунком-фактурою № 110921 від 11.09.2021 року ССКА 7942, виконаним ФОП ОСОБА_4 (а.с. 21), який є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 126-127).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 станом на час ДТП була застрахована за полісом № 201405285 в ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", та який діяв на момент ДТП - 12.08.2021 року, що підтверджується витягом з ЦБД МТСБУ (а.с. 25).
Невідшкодованою залишилася сума в розмірі 20 721,25 грн. (39 140 грн. - 18 418,75 грн.).
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України та Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно з ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
При цьому за змістом ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» за №85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За змістом ст.1194 ЦК України в системному зв`язку зі ст.993 цього Кодексу та ст.27 Закону України «Про страхування» №85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
В даному випадку до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина 2 статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.
Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.
Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.
Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією.
Відповідно до Полісу відповідача № 201405285 розмір франшизи становить 2 600 грн., а ліміт відповідальності по майну - 130 000 грн.
Страховик відповідача на користь позивача відшкодував 18 418,75 грн. суми страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, що підтверджується розрахунком суми страхового відшкодування страховика відповідача та страховим актом (а.с. 168-170).
Таким чином, різниця між фактичним роміром шкоди (39 140 грн.) та страховою виплатою (18 418,75 грн.) становить 20 721, 25 грн. (39 140 грн. - 18 418,75 грн.).
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.
Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Таким чином, наведеними нормами права встановлено, що винною особою відшкодовуються лише реальні збитки, які понесені потерпілим. Тобто для відшкодування понесених реальних збитків на відновлення автомобіля, позивач має надати докази на доведення їх розміру, а також докази заміни деталей автомобіля на нові іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів.
Вартість ремонтних робіт в розмірі 39 140 грн. транспортного засобу "Renault Premium 300", з реєстраційним номером НОМЕР_1 , підтверджується рахунком-фактурою № 110921 від 11.09.2021 року ССКА 7942, виконаним ФОП ОСОБА_4 (а.с. 21), який є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 126-127).
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що дійсна вартість ремонтних робіт загалом склала 39 140 грн.
Коли транспортний засіб фактично відремонтований, то розмір збитку визначається як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт.
Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 911/482/17.
Відповідно до пункту 7 розділу 5 Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2014 року № 165, документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання колісних транспортних засобів (їх складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).
Хоча рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а має лише інформаційний характер, втім містить вичерпну інформацію про вартість матеріалів та запчастин, необхідних під час ремонту пошкодженого транспортного засобу.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 760/5618/16-ц.
Відповідач на спростування наданих позивачем документів щодо понесених потерпілою особою витрат не надав будь-яких доказів; не довів, що зазначена в указаних документах інформація не відповідає дійсності, чи обумовлений позивачем розмір майнової шкоди є завищеним.
При цьому, суд звертає увагу на те, що розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно із статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.
Тобто, ОСОБА_2 не позбавлений можливості оскаржити розмір страхового відшкодування ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", якщо вважатиме, що його страховик виконав свій обов`язок не в повному обсязі.
Таким чином позивачем було підтверджено, що потерпіла особа понесла витрати на ремонт пошкодженого автомобіля в розмірі 39 140 грн., а тому відповідач, який відповідальний за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.
Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_2 та його представник - адвокат Вендель О.М. не надали суду доказів відсутності вини відповідача у завданій шкоді, так само як і не надали доказів того, що сума відшкодування є завищеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 2684 грн. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 77, 78, 79, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, - задовольнити повністю.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення суду складено 07 листопада 2024 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко