УХВАЛА

12 липня 2024 року

м. Київ

справа № 619/3051/17

провадження № 61-9678ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Петрова Є. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересовані особи: Дергачівський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 25 жовтня

2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 червня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця органу примусового виконання рішень, заінтересовані особи: державний виконавець Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадніченко Т. О., боржник - ОСОБА_2 .

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2023 року скаргу задоволено частково.

Зобов`язано державного виконавця Дергачівського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадніченко Т. О. залучити Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції для вжиття заходів щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання рішення суду у справі № 619/3051/17 у частині про контакт дитини з батьком, а також у частині усунення перешкод. В інший частині скаргу залишено без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного суду від 06 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2023 року залишено без змін.

05 липня 2024 року ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд», подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2023 року в частині відмови у задоволенні скарги та постанову Харківського апеляційного суду від 06 червня 2024 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 липня 2024 рокусправу призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В., судді, які входять до складу колегії: Грушицький А. І., Литвиненко І. В.

11 липня 2024 року ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду заяву про відвід суддів Верховного Суду Петрова Є. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В.

Заява мотивована наявністю сумнівів в об`єктивності та неупередженості суддів Верховного Суду Петрова Є. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В. при здійсненні касаційного провадження, з посиланням на те, що вказані судді приймали участь у розгляді його скарг, які стосуються дій державного виконавця у виконавчих провадженнях у справі № 619/4720/18 (провадження № 61-381св24), у справі № 619/3051/17 (провадження № 61-5882ск24), у справі № 619/842/24 (провадження № 61-7380ск24) та безпідставно відмовили у розгляді.

Ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Петрова Є. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В. у цій справі визнано необґрунтованою. Вирішення питання про відвід суддів передано судді, якого визначено у порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 12 липня 2024 року заяву про відвід суддів Верховного Суду Петрова Є. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В. призначено судді Коломієць Г. В.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу,

і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За змістом частини восьмої статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною одинадцятою статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

У частині першій статті 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. У частині четвертій статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Петрова Є. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В. від участі у розгляді справи № 619/3051/17, оскільки заява про відвід не містить визначених законом підстав для відводу суддів.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (BELUKHA v. UKRAINE N 33949/02, § 49 - 52).

Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що судді Петров Є. В., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 виявляли особисту заінтересованість або вчиняли будь-які корумповані та протизаконні дії. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Доводи заявника не свідчать про існування обставин, які викликають сумніви

у неупередженості та об`єктивності суддів Верховного Суду Петрова Є. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В., а свідчать лише про незгоду заявника

з процесуальними рішеннями колегії суддів, що не є підставою для відводу суддів.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

За таких підстав, заявлений відвід є необґрунтованим.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Петрова Є. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересовані особи: Дергачівський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 06 червня 2024.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць