Провадження № 2/161/4971/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого-судді Крупінської С.С.

секретаря Федорової В.М.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом доОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини яка продовжує навчання.

Позов обгрунтовує тим, що з 07.09.2023 року по 04.10.2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 04.10.2010 року було розірвано. В шлюбі народилося двоє дітей донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі рішень Луцького міськрайонного суду з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх доньок в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, однак відповідач рішення суду не виконував, аліменти не сплачував. Тільки після її звернення до правоохоронних органів, де за наслідками проведення досудового розслідування до суду відносно відповідача були скеровані обвинувальні акти, останній почав сплачувати аліменти та погашати борг по них. Після досягнення повноліття донька Неоніла продовжила навчання у Луцькому базовому фаховому медичному коледжі КЗВО «Волинський медичний інститут» Волинської обласної ради, за спеціальністю «Медсестринство». Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.01.2023 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , яка продовжувала навчання в розмірі по 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 21.11.2022 року і до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23-х років. Одночасно рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.03.2023 року було збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 у розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 20.12.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 досягла повноліття, тому відповідач припинив будь-які виплати на утримання доньки. Починаючи із 26.08.2024 донька ОСОБА_6 є студенткою денної форми навчання Професійно-технічної школи Зіммерн у м.Кастеллаун, Німеччина.Термін навчання 26.08.2024 по 31.07.2027 рік, клас BFP 24, спеціальність Догляд/ ОСОБА_8 з догляду. На даний час ОСОБА_6 проживає з нею у Німеччині та залишається на її утриманні. Відповідач жодної участі в матеріальному утриманні доньки ОСОБА_7 , яка продовжує навчання не бере, додаткових витрат теж не несе. Вона забезпечує дитину одягом, продуктами харчування, ліками, приладдям для навчального процесу, оплатою послуг інтернету та телефонного зв`язку, надає кошти на особисті витрати, засоби гігієни, дозвілля, проїзд у міському транспорті тощо.

З грудня 2021 року донька ОСОБА_6 має проблеми зі здоров`ям, лікування потребує значних коштів. Донька навчається на денній формі навчання, не працює, а отже не може самостійно утримувати себе , а тому всі витрати по її навчанню та лікуванню вона несе сама. На підставі викладеного просить стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання у розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

Ухвалою від 24.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від позивача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що з 25.10.2023 перебуває в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. Також на його утриманні перебуває хворий батько ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є інвалідом третьої групи з діагнозом «трудове каліцтво», який постійно потребує лікування, тому він витрачає значні кошти на його лікування. Щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. Зазначає , що перебуваючи на бойових позиціях на виконуючи бойові завдання отримав травму, тому з жовтня 2023 року по даний час постійно проходить лікування, що несе за собою значні матеріальні витрати на купівлю ліків та діагностики. Зазначив, що не припиняв підтримувати доньку матеріально та не відмовляється допомагати та утримувати її, піклуватись про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток, допомагати у навчанні по мірі можливості, однак вважає, що розмір аліментів, заявлений в позовній заяві завищений, тому згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив. Суду пояснив, що відповідач згідний сплачувати 3000 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_7 . На даний час він немає стабільного заробітку, за період з січня 2023 по листопад 2024 року витрати були більші ніж надходження, також останньому рекомендовано хірургічну корекцію вад серця, яке також є дороговартісною операцію, тому погоджується саме на таку суму.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи судом встановлено, відповідач ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5).

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 досягла повноліття, при цьому з 26.08.2024 є студенткою денної форми навчання Професійно-технічної школи Зіммерн у м.Кастеллаун, Німеччина.Термін навчання 26.08.2024 по 31.07.2027 рік, клас BFP 24, спеціальність Догляд/Фахівець з догляду. Дана обставина підтверджується довідкою про відвідування школи та копією договору про навчання від 17.04.2024 року (а.с.13-19).

Згідно зі ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (у редакції Закону України від 17 травня 2016 року № 1370-VIII, далі - СК України), яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

У частині третій статті 199 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах зобов`язанні обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

У своїй постанові по справі №644/3610/16-ц від 17 квітня 2019 року Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує.

Таким чином, аналізуючи наведене, та приймаючи до уваги вищевказані обставини справи, матеріальний стан сторін, стан здоров`я відповідача, часткове визнання ним позову, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_9 в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до закінчення ОСОБА_9 навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-х років.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 182, 199-200 СК України, ст. 141, 263-265, 280, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-х років.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення суми аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн.20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 25 листопада 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С.Крупінська