Номер провадження: 22-ц/813/3211/24
Справа № 495/8202/23
Головуючий у першій інстанції Заверюха В. О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відмову від позову у справі за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2023 у складі судді Заверюхи В.О.,

встановив:

У серпні 2023 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у якому просив суд розірвати шлюб зареєстрований 12.07.2019 виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №10, позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначивши місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою місця проживання батька АДРЕСА_1 , у зв`язку з самостійним вихованням дітей батьком без участі матері та стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких він самостійно виховує без участі матері у розмірі 1 500 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 12.07.2019 сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 12.07.2019 року, актовий запис №10. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Тривалий час сторони проживали у мирі та любові, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, спільно брали участь у вихованні та утриманні дітей. Проте, починаючи з лютого 2022 року стосунки між подружжям погіршились, оскільки зникло почуття взаємоповаги один до одного, що поступово призвело до сварок в сім`ї, шлюбні відносини сторони припинили, відповідач зібрала особисті речі, залишила дітей на позивача та на теперішній час мешкає за іншою адресою АДРЕСА_2 . За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, а тому примирення між ними також неможливе та не є доцільним. Після переїзду відповідач, як мати ніякого зв`язку з дітьми не підтримує, не піклується, станом здоров`я, розвиток, навчанням та успіхами дітей не цікавиться, уникає зустрічей з дітьми, на діалог не виходить, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не відвідує дітей навіть на свята та на телефоні дзвінки дітей не відповідає. Позивач разом з дітьми проживають за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку створені належні умови для проживання дітей та їх гармонійного розвитку. Позивач самостійно виховує дітей, будь-яку участь відповідач, як мати у вихованні не приймає. Позивач, як батько робить все, щоб діти розвивались духовно, фізично, створює належні житлово-побутові умови проживання та умови для розвитку їх природних здібностей, забезпечує продуктами харчуванням, медичним доглядом, одягом, взуттям та іншими речами необхідні для нормального розвитку дітей і навчання. В зв`язку з такою ситуацією, оскільки дружина продовжує нехтувати своїми батьківськими обов`язками щодо дітей, з її бездіяльністю щодо виконання нею своїх батьківських прав, що свідчить про байдужість дружини щодо долі дітей та фактичне її небажання виховувати малолітніх дітей, дружина жодних висновків не зробила, на проти продовжує свідомо не виконувати свої батьківські обов`язки, проте будь-яких хронічних або тяжких хвороб, які б перешкоджали їй належно виконувати свої батьківські обов`язки та які б виправдовували її винну поведінку відсутні, позивач з метою захисту прав та інтересів дітей змушений звернутися до суду з відповідним позовом.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2023 позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, Військова частини НОМЕР_1 , як особа, яка не приймала участі у справі, подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2023 скасувати частково, а саме в частині позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначивши місце проживання малолітніх дітей разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою місця проживання батька, у зв`язку із самостійним вихованням дітей батьком без участі матері та у цій частині постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні даної позовної вимоги.

14.05.2024 року на адресу Одеського апеляційного суду, ОСОБА_1 надіслав заяву про відмову від позовної заяви. В обґрунтування якої, зазначив, що він з відповідачкою примирився, вони знову проживають однією сім`єю як чоловік та дружина. Відповідачка змінила свою поведінку по відношенню до дітей та належним чином виконує свої батьківські обов`язки. Тому користуючись процесуальним правом, діючи добровільно та без будь-якого примусу, відмовляється від позову. Наслідки відмови від позову, визнання з цих підстав нечинним рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі ОСОБА_1 відомі та зрозумілі.

В судовому засіданні 20.06.2024, представник Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 не заперечував проти закриття провадження у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Оглянувши заяву, заслухавши представника апелянта, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про її задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 49 ЦПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За загальним положенням, яке міститься в частині першій статті 206 ЦПК України, також передбачено, що позивач може відмовитись від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про цю процесуальну дію, незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ст. 205 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у справі у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права звернення до суду за вирішенням цього спору.

Оскільки позивач по справі в окремій письмовій заяві відмовився від позову, наслідки такої процесуальної дії усвідомлює, то суд приходить до висновку про прийняття такої відмови з визнанням нечинним судового рішення та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 49, 206, 373, 383, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2023 визнати нечинним.

Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева