ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8633/24 Справа № 235/738/24 Суддя у 1-й інстанції - Хмельова С.М. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

справа № 235/738/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_4 , на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 червня 2024 року, яке ухвалено суддею Хмельовою С.М. у м. Покровську Донецької області,та повне судове рішення складено 30 червня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, який видано 12 лютого 2020 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнутно аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 23 січня 2020 року.

Вказує, що 03 березня 2023 року судовим наказом, виданим 03 березня 2023 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, з ОСОБА_1 стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13 лютого 2023 року на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною повноліття на користь ОСОБА_3 .

Крім того, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2023 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини на утримання дружини ОСОБА_3 до досягнення дитиною трьох років.

Позивач зазначає, що на даний час його матеріальний стан суттєво змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини та дружини, враховуюче стрімке зростання цін на продукти харчування, послуги та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку, оренди житла, кошти з щомісячної винагороди мають все більше випадків їх витрат на потреби під час несення служби.

Зазначає, що з однаковою часткою стягнення аліментів, враховуючи зазначені вище розміри аліментів по 1/4 частини, позивач сплачує на утримання дітей та дружини 75% від місячної винагороди, що не дає можливості на сьогодні задовольнити потреби самого себе, не говорячи вже про можливість допомагати батькам, орендувати житло, сплачувати комунальні послуги, харчуватися, нести витрати пов`язані з несенням служби.

Посилаючись на норми ст. 180 Сімейного кодексу України, уточнивши позовні вимоги в останній їх редакції, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 235/474/20 від 12 лютого 2020 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/8 частку щомісячно до досягнення дитиною повноліття але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зменшити розмір аліментів які стягуються з позивача на підставі судового рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 204/1799/23 від 12 червня 2023 року року на утримання дружини ОСОБА_3 з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на 1/8 частку щомісячно і до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зменшити розмір аліментів які стягуються з позивача на підставі судового наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 204/1463/23 від 03 березня 2023 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) на 1/8 частку щомісячно до досягнення дитиною повноліття але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 червня 2024 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 на підставі судового наказу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 235/474/20 від 12 лютого 2020 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зменшено розмір аліментів які стягуються із ОСОБА_1 на підставі судового рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 204/1799/23 від 12 червня 2023 року на утримання дружини ОСОБА_3 з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на 1/6 частину і до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зменшено розмір аліментів які стягуються із ОСОБА_1 на підставі судового наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 204/1463/23 від 03 березня 2023 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) на стягнення 1/6 щомісячно до досягнення дитиною повноліття але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Неселовська В.В., просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення по справі про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи.

Апелянт зауважує на тому, що судом першої інстанції не прийнято до уваги заперечення ОСОБА_2 викладені у відзиві на позовну заяву до якої долучено докази, що матеріальний стан позивача навпаки в 2024 році змінився у бік збільшення. Згідно долученої позивачем до матеріалів справи довідки, його середньомісячна заробітна плата за перші 6 місяців у 2023 році складає 57 217 грн. Згідно Довідки про виплату грошового забезпечення позивача від 13 червня 2024 року № 339, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складає 56 499 грн 57 коп на місяць. Згідно Довідки про виплату грошового забезпечення позивача від 13 березня 2024 року № 340, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складає 76 497,00 грн. Відповідно до Наказу від 22 березня 2024 року № 135 o/c ОСОБА_1 призначено інспектором відділу реагування патрульної поліції Покровського районного управління поліції. Отже, матеріальне становище позивача навпаки в 2024 році зросло, у зв`язку з підвищенням по службі в Національній поліції в Донецькій області.

Звертає увагу на те, що єдиними витратами позивача по виконанню за рішеннями суду є виплата аліментів на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно судового наказу № 235/474/20 від 12 лютого 2020 року, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області. На час розгляду справи у першій інстанції по суті дана обставина підтверджена Довідками № 339, № 340 про грошове забезпечення з місця роботи ОСОБА_1 .

Вказує, що обґрунтовуючи позовну заяву про зменшення розміру виплати аліментів на утримання малолітніх дітей, народжених у різних шлюбах, про зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 , як дружини позивача до досягання дитиною трирічного віку, позивач навів обставини, що його матеріальне становище змінилось, у зв`язку з тим, що набрав законної сили судовий наказ від 03 березня 2023 року № 204/1463/23, виданий Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська та наявінсть рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2023 року у судовій справі № 204/1799/23. При цьому позивач не надав жодних доказів про примусове чи добровільне виконання вказаних судових рішень.

Викладені позивачем в позовній заяві підстави погіршення матеріального становища, а саме оплата оренда житла 12 000 грн, комунальні послуги 4500 грн, не підтверджені жодними доказами. У матеріалах справи відсутній договір про оренду житла та будь які квитанції про оплату комунальних послуг, що підтверджують виклад даних обставин.

Апелянт зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів про матеріальне становище відповідача ОСОБА_3 у відповідності до ст. 76 83 ЦПК України, а всі зазначені обставини про матеріальний стан відповідача ОСОБА_2 , апелянта у справі, є уявними.

Підсумовуючи викладене апелянт вказує на те, що погіршення матеріального становища, у зв`язку з набранням законної сили та виконання зазначеного судового наказу та рішення суду, як обставин, які суттєво змінили матеріальне становище ОСОБА_1 не підтверджено згідно цивільно - процесуального законодавства України (ст. ст. 76 83 ЦПК України) в той час як саме позивач має довести як погіршився його матеріальний стан, при цьому погіршення чи поліпшення матеріального стану відповідача ОСОБА_2 , в даному випадку, не потребує доведення, відповідно до ст. 192 СК України.

Також апелянт вказує на те, що як вбачається з рішення суду по справі № 204/1799/23: «Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі», тобто при розгляді судової справи № 204/1799/23 ОСОБА_1 достеменно було відомо про виконання ним судового наказу № 235/474/20 від 12 лютого2020 року щодо стягнення з позивача аліментів на дитину від першого шлюбу, та про набрання законної сили судового наказу № 204/1463/23 від 03 березня 2023 року, в свою чергу позивач добровільно погодився сплачувати аліменти на утримання відповідача ОСОБА_3 у розмірі 1 /4 частин зі всіх видів свого заробітку (доходу) до досягання трирічного віку другою дитини у визначеній частці згідно рішення суду по справі № 204/1799/23 від 12 червня 2023 року.

Зауважує, що адвокат Крайній О.В. надавав правничу допомогу ОСОБА_3 відповідачу у даній справі у судовій справі № 235/738/24 та представляв інтереси останньої в справі щодо стягнення аліментів з позивача на її користь до досяганню трирічного віку їх спільної дитини в судовій справі № 204/1799/23, а в судовій справі № 235/738/24 вказаний адвокаит обґрунтовував зміну матеріального стану ОСОБА_7 .

Таким чином, адвокат Крайній О.В. в даній справі надавав правничу допомогу ОСОБА_1 , що суперечать інтересам відповідача ОСОБА_3 в судовій справі № 204/1799/23, де він був представником ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 до досягання дитиною трьох років.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Неселовська В.В., - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Неселовську В.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, при цьому відводу представнику позивача адвокату Крайньову О.В. не заявила, представника ОСОБА_1 адвоката Крайньова О.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 працює у Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області, з його заробітної плати утримуються аліменти.

Постановою головного державного виконавця Покровського міськрайонного відділу ДВС від 14 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), починаючи з 23 січня 2020 року і до повноліття дитини.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2023 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дружини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що на даний час на його матеріальний стан суттєво змінився, оскільки зросли витрати, зокрема на утримання народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини та дружини, витрати на придбання продуктів харчування та оренду житла. Позивач вказував, що кошти з щомісячної винагороди мають все більше випадків їх витрат на потреби під час несення служби. Крім того зазначив, що з однаковою часткою стягнення аліментів, враховуючи зазначені вище розміри аліментів по 1/4 частини, позивач сплачує на утримання дітей та дружини 75% від місячної винагороди, що не дає можливості на сьогодні задовольнити його потреби.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, зазначив, що убачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів (позивача) в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), так як наявні в матеріалах справи докази вказують, що позивач працює, на даний час з нього стягнуті аліменти ще на одну дитину та дружину, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, з огляду на що наявні підстави, передбачені статтею 192 СК України, для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин першої, другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченогочастиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року N 3 відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05лютого 2014 року №6-143цс13.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріалього, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував свої позовні вимоги зміною свого сімейного та матеріального стану.

При цьому, згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на, сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сімейний стан ОСОБА_1 змінився, оскільки в нього народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на утримання якого також стягнуті судовим наказом від 03 березня 2023 року у зв`язку з чим матеріальний стан позивача погіршився.

Крім того, про зміну матеріального стану позивача свідчить і стягнення з нього аліментів на утримання дружини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зміни розміру стягнутих з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей та дружини у зв`язку зі зміною сімейного стану платника аліментів, та, як наслідок, матеріального стану.

При цьому, зменшуючи розмір стягуваних аліментів, суд першої інстанції врахував, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20 (провадження № 61-7627св21).

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2024 року.

Головуючий:

Судді: