Справа №751/6026/24
Провадження №2/751/1503/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

суддяЛібстер А. С.
секретар судового засіданняРак Я. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу№ 751/6026/24
за позовом позивачЗаступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області
до відповідачівЧернігівської міської ради ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
проусунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою природно-заповідного фонду
учасники справи та представники: прокурор Тишкевич Л.В.
представник позивача не з`явився
представники відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
відповідачі не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області посилаючись, що на території м. Чернігова розташоване заповідне урочище місцевого значення «Святе» площею 44,0 га, створене на підставі рішення Чернігівського облвиконкому від 08.09.1958 №861, відповідальним за збереження заповідного об`єкту визначено Чернігівську міську раду. Відповідно до Положення заповідне урочище місцевого значення «Святе» входить до складу природно-заповідного фонду України, у відношенні якого встановлено особливий режим охорони і використання природних ресурсів. Земельна ділянка, оголошена урочищем, являє собою старовинне мальовниче лісове урочище на краю борової тераси р. Десни, має історичне значення як місце хрещення жителів м. Чернігова в озері «Святе». За змістом п.1.8 Положення, територія урочища не вилучається із земель землекористувача у відповідності до Конституції України, Лісового, Земельного та Водного кодексів України, Законів України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про природно-заповідний фонд України» іншими законодавчими і нормативними актами та цим Положенням. Не зважаючи на це, рішенням сесії Чернігівської міської ради від 27.01.2022 передано безоплатну у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером :01:043:0617 для індивідуального садівництва, розташовану у м. Чернігові біля садівничого товариства « Енергетик». У подальшому, 22.09.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки. На даний час власником земельної ділянки є

ОСОБА_1 , відповідно до договору міни, укладеного 14.09.2023 із ОСОБА_3 Земельна ділянка :01:043:0617, площею 0, 0600 га відведена у приватну власність з порушенням вимог Земельного кодексу України, Законів України «Про природно-заповідний фонд України», «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності» оскільки потрапляє в межі заповідного урочища місцевого значення «Святе» та зони озеленення загального користування. Так, на офіційному веб-порталі Держгеокадастру України на якому розміщена Публічна кадастрова карта за посиланням https://map.land.gov.ua, з урахуванням шару «Природно-заповідний фонд», встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:043:0617, накладається на територію заповідного урочища місцевого значення «Святе». Крім того, відповідно до інформації Державного підприємства Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» та графічних схем, складених сертифікованим інженером-землевпорядником ПП «Елітзем» ОСОБА_6 вище зазначена земельна ділянка потрапляє в межі заповідного урочища місцевого значення «Святе» та межі зони зелених насаджень загального користування та територій вулиць місцевого руху, позначену на Плані зонування території міста Чернігова відповідно до Генерального плану м. Чернігова, затвердженого рішенням Чернігівської міської ради від 25.12.2003. Висновки зроблені з урахуванням поворотних точок спірної земельної ділянки та генерального плану м. Чернігова від 2002 року, чинного як на час передачі земельної ділянки так і на даний час. Земельна ділянка із кадастровим номером :01:043:0617, наразі зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , проте згідно обмежень встановлених законодавством, не може перебувати у приватній власності із виникненням приватного володільця, тому права держави на реалізацію усіх правомочностей щодо неї, а саме користування і розпорядження, підлягають захисту шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути зазначену земельну ділянку територіальній громаді міста. Надання земель природно-заповідного фонду у приватну власність для ведення садівництва суперечить положенням законодавства та меті створення заповідного урочища місцевого значення «Святе». Законним (титульним) власником та володільцем земельної ділянки, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , є держава, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 84 ЗУ України заволодіння приватними особами землями природно-заповідного фонду державної форми власності на яких розташовано об`єкт природно заповідного фонду, є неможливим. Право державної власності на спірну земельну ділянку не могло припинитися внаслідок протиправного рішення Чернігівської міської ради, яка відповідно до своєї компетенції не була наділена повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками природо-заповідного фонду, які не можуть набуватися у приватну власність. Таким чином, Чернігівською міською радою, незважаючи на існування на підпорядкованій території об`єкту природно-заповідного фонду, B односторонньому та позасудовому порядку, з перевищенням наданих законом повноважень, незаконно вилучено спірну земельну ділянку із земель природно-заповідного фонду та прийнято рішення про передачу у приватну власність громадянина. Вважають, що наявні підстави для скасування п.2.2. рішення Чернігівської міської ради від 27.01.2022 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, передачу земельних ділянок у власність громадянам для індивідуального садівництва, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та громадянам - учасникам АТО/ООС, учасникам бойових дій, ветеранам війни та членам сімей загиблих учасників АТО/ООС для індивідуального садівництва», яким затверджено проект відведення та передано у власність безоплатно ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером :01:043:0617 для індивідуального садівництва, розташовану біля садівничого товариства «Енергетик». Ні проект щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для індивідуального садівництва в м. Чернігові, ні рішення сесії Чернігівської міської ради від 27.01.2022 не містять інформації щодо зміни цільового призначення земельної ділянки із «земель рекреаційного призначення» на «землі сільськогосподарського призначення». З огляду на те, що оскаржуване рішення Чернігівської міської ради від 27.01.2022 є незаконним та слугувало підставою для подальшого укладення договорів купівлі-продажу та міни, то зазначені правочини підлягають визнанню недійсними. З метою поновлення прав держави на землі природно-заповідного фонду, державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :01:043:0617 підлягає скасуванню з одночасним припиненням усіх речових прав щодо неї.

Просить суд, усунути перешкоди у здійсненні територіальною громадою м. Чернігова права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :01:043:0617, площею 0,0600 га, шляхом визнання незаконним та скасування п.2.2 рішення Чернігівської міської ради від 27.01.2022, яким затверджено проект відведення та передано у власність ОСОБА_2 вказаної земельної ділянки; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 26.08.2023, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнання недійсним договору міни від 14.09.2023, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; скасування рішень про державну реєстрацію земельної ділянки за вказаними відповідачами з припиненням усіх речових прав щодо неї, та зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку державі.

Позовна заява надійшла до суду 08.07.2024 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 19.07.2024 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, підготовче засідання призначене на 22.08.2024. Підготовче провадження у справі закрито 19.09.2024 з призначенням розгляду справи по суті на 23.10.2024.

05.08.2024 через систему «Електронний суд» від представника Чернігівської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважають доводи позивача, викладені в позовній заяві не обґрунтованими та такими, що не відповідають нормам законодавства. Зазначають, що згідно з планом використання і забудови території як складової частини Генерального плану м. Чернігова, затвердженого рішенням від 25.12.2003 року (10 сесія 4(24) скликання) зазначено, що земельна ділянка розташована на території існуючих колективних садів (садівничих товариств) з перспективою їх реконструкції під садибну житлову забудову. Згідно з планом зонування Тимчасового порядку використання території м. Чернігова, затвердженим рішенням міської ради 28.12.2011 року (16 сесія 6 скликання), ділянка розташована в зоні Р-1-р «Зона садівничих товариств з орієнтацію на поступове переведення у житловий фонд з обмеженнями поверховості по умовах зон регулювання забудови». За функціональною класифікацією територій зона відноситься до типу «Рекреаційні території та території відкритих просторів» (розділ 2.3 Тимчасового порядку використання території м. Чернігова). За результатами звернення ОСОБА_2 від 11.05.2021 року, Чернігівською міською радою, ураховуючи вимоги законодавства та містобудівну документацію, заявнику керуючись Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та на виконання рішення Чернігівської міської ради від 01 грудня 2020 №2/VIII-26 «Про програму підтримки учасників АТО/ООС, членів їх сімей та сімей загиблих (померлих) учасників АТО/ООС - мешканців м. Чернігова на 2021-2023 роки» п.п 4.3 п.4 рішення від 26.04.2021 №9/VIII-17 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідувального садівництва, для будівництва індивідуальних гаражів» ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення на земельну ділянку біля садівничого товариства «Енергетик», орієнтовною площею 0,0600 га. Виходячи з документів доданих до позову, звертають увагу, що ні в документах доданих до позову ні до Положення не додано документів в якому визначено межі заповідного урочища місцевого значення «Святе» з урахуванням вимог чинного законодавства, також не надано документів/доказів обґрунтування та розрахунок визначеної в позові площі заповідного урочища місцевого значення «Святе», не зазначено з чого складається територія, якими документами підтверджується, проект створення відсутній. У зв`язку з вищевикладеним вважає позовні вимоги Чернігівської окружної прокуратури такими що не підлягають задоволенню (а.с.132-136).

09.08.2024 відповідач ОСОБА_1 надав відзив на позовну заяву вважає позов необґрунтованим. Зазначає що не існує розробленого, а відповідно і затвердженого проекту землеустрою щодо організації меж території Заповідного урочища місцевого значення «Святе», до з`ясування усіх обставин щодо правомірності формування земельної ділянки з кадастровим номером :01:043:0617, питання її повернення до земель природно-заповідного фонду фактично неможливим не маючи визначених меж. Інформація, з посиланням на офіційний веб-портал Держгеокадасту України на якому розміщена Публічна кадастрова карта, після вивчення якої стало відомо, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:043:0617, накладається на територію заповідного урочища місцевого значення «Святе», не відповідає дійсності оскільки з початку повномасштабної агресії РФ проти України, вільний доступ до публічної кадастрової карти було закрито, відповідно відомості з вказаного ресурсу отримати неможливо. Як наслідок, вказаний доказ не може бути належним через його відсутність. Разом з тим, посилання, що земельна ділянка до моменту незаконної реєстрації щодо неї права власності відносилась до земель природного заповідного фонду не знаходить доказового підтвердження через неможливість ідентифікації земельної ділянки до земель природного заповідного фонду. Вказана інформація була підтверджена листом Чернігівської міської ради N?55-77-3662 вих-24 від 19.04.2024 року, в якому зазначено, що графічні матеріали генерального плану м. Чернігова виконані без прив`язки до відповідних систем координат. Звертає увагу, що у витягу з містобудівної документації N?01-08/733 від 03.12.2021 року вказано, що згадана земельна ділянка розташована на території існуючих колективних садів (садівничих товариств) та не належить до жодної санітарно-захисних чи водоохоронних зон. Крім того, лист Державного підприємства Український державний науково дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» N?5-346 від 01.05.2024 року містить інформацію, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:043:0616, :01:043:0617 нанесені на матеріали генерального плану орієнтовно. Що також виключає можливість визначення точного місця розташування спірної земельної ділянки, зокрема віднесення до природно-заповідного фонду заповідника урочища місцевого значення «Святе»(а.с. 164-169).

12.08.2024 через систему «Електронний суд» від прокурора надійшла відповідь на відзиви відповідачів (а.с.174-178).

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Представник державної екологічної інспекції в Чернігівській області у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі та про підтримку позовних вимог.

Представник відповідача Чернігівської міської ради Маджула Н. Л. у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог на підставі доволів зазначених відзиві на позовну заяву.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у підготовче судове засідання та у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час, місце і дату судового розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Серкін К. Ю. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те що відповідачем ОСОБА_2 на законних підставах набуто право власності на оспорювану земельну ділянку. Крім того, відсутній проект землеустрою щодо меж території Заповідного урочища. Звертає увагу суду на добросовісні дії інших відповідачів з приводу придбання майна та відсутність будь-яких обмежень та застережень, під час укладання договорів купівлі-продажу та міни оспорюваної земельної ділянки.

Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

08.09.1958 рішенням Чернігівського облвиконкому №861 на території м. Чернігова розташоване заповідне урочище місцевого значення «Святе» (а.с.28-31).

30.07.2020 відповідно до охоронного зобов`язання Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації № 23/23-548 відповідальним за збереження зазначеного заповідного об`єкту визначено Чернігівську міську раду (а.с.58).

Так, відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку на запит ОСОБА_2 надані відомості щодо земельної ділянки :01:043:0617, яка розташована біля садівничого товариства «Енергетик», цільове призначення - 01.05 для індивідуального садівництва, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення (а.с.98).

27.01.2022 рішенням сесії Чернігівської міської ради від 27.01.2022 №16/VIII-13 передано безоплатну у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером :01:043:0617, розташовану у м. Чернігові біля садівничого товариства «Енергетик», за результатами звернення ОСОБА_2 , на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та на виконання рішення Чернігівської міської ради від 01 грудня 2020 №2/VIII-26 «Про програму підтримки учасників АТО/ООС, членів їх сімей та сімей загиблих (померлих) учасників АТО/ООС - мешканців м. Чернігова на 2021-2023 роки», п.п 4.3 п.4 рішення від 26.04.2021 №9/VIII-17; ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення на земельну ділянку біля садівничого товариства «Енергетик», орієнтовною площею 0,0600 га. Розроблений проект землеустрою ( а.с.58, 80-98, 101).

03.12.2021 у витязі з містобудівної документації N 01-08/733 Управлінням архітектури та містобудування зазначено, що земельна ділянка, щодо якої складено проект землеустрою щодо відведення її у власність ОСОБА_2 , розташована на території існуючих колективних садів (садівничих товариств) з перспективою їх реконструкцій під садибно житлову забудову. Відповідно до плану дії обмежень за екологічними умовами не належить до жодної з санітарно-захисних чи водоохоронних зон. Щодо плану дії обмежень за умовами охорони культурної спадщини входить до меж підзон ландшафту, що охороняється (а.с.96, зворот).

26.08.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки :01:043:0617 (а.с.102-104).

14.09.2023 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір міни, відповідно до якої земельна ділянка :01:043:0617 належить ОСОБА_1 і власником якої він є в теперішній час (а.с.105-107).

07.02.2022 згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого мана щодо об`єкту нерухомого майна зареєстроване право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:043:0617, площею 0, 0600 (а.с. 60-62).

19.04.2024 за N 55-77-3662 Чернігівською міською радою зазначено, що графічні матеріали генерального плану м. Чернігова виконані без прив`язки до відповідних систем координат (а.с.66-67).

01.05.2024 за N 5-346 Державним підприємством Український державний науково дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» зазначено інформацію, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:043:0616, :01:043:0617 нанесені на матеріали генерального плану орієнтовно (а.с.110).

Захист порушених інтересів держави покладено на органи прокуратури відповідно до ст. 131-1 Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України.

Статтею 43 ЗК України та ч. 1 ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" визначено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно з ст. 44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» до природно-заповідного фонду України належать зокрема регіональні ландшафтні парки.

Відповідно до ст. 45 ЗК України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Відповідно до п. «в» ч. 4 ст. 83, п. «г» ч. 4 ст. 84 ЗК України до земель комунальної та державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частинами 2, 4 статті 4 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» регіональні ландшафтні парки, зони - буферна, антропогенних ландшафтів, регульованого заповідного режиму біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, включені до складу, але не надані національним природним паркам, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва можуть перебувати як у власності Українського народу, так і в інших формах власності, передбачених законодавством України. У разі зміни форм власності на землю, на якій знаходяться заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, землевласники зобов`язані забезпечувати режим їх охорони і збереження з відповідною перереєстрацією охоронного зобов`язання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 20 ЗК України при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. Віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо: земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу.

Частиною 1 статті 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

В судовому засіданні було встановлено, що проект землеустрою щодо організації меж території Заповідного урочища місцевого значення «Святе» не розроблений та не затверджений і в судовому засіданні відповідно достовірно неможливо встановити, чи дійсно спірна земельна ділянка знаходиться в оспорюваних межах. Як на час виділення відповідачу ОСОБА_2 у власність спірної земельної ділянки, на час укладення останнім договору купівлі-продажу цієї земельної ділянки з відповідачем ОСОБА_3 , так і на теперішній час її перебування у власності відповідача ОСОБА_1 , не надані відомості будь-яких обмежень чи обтяження щодо спірної земельної ділянки.

Позивачем також не надано суду доказів того, що на теперішній час змінено цільове призначення спірної земельної ділянки та внесено до відповідних державних реєстрів відомості про те, що ця земельна ділянка належить до категорії земель природно-заповідного фонду.

Суд зауважує, що при відсутності встановлених в натурі чітких меж, відсутності відомостей у відповідних державних реєстрах про місцезнаходження та розміри територій, зокрема територій, які належать до природно-заповідного фонду, належним та допустимим доказом, який би міг підтвердити чи спростувати факт належності спірної земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду, є висновок судової земельно -технічної експертизи. При цьому, позивач, на якого вимогами ЦПК України покладено обов`язок щодо доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, не надав суду висновок експертизи та не звертався до суду із клопотанням про призначення у справі відповідної експертизи.

Також, судом враховується, що Інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :01:043:0617, площею 0, 0600, не містить зареєстровані обмеження її використання. Крім того, відповідно до наданих відомостей з поземельної книги, яку відкрито 25.08.2021, то земельна ділянка з кадастровим номером 010430617 не містить також зареєстровані обмеження її використання (а.с.69-79).

Таким чином, достеменно встановити факт розташування спірної земельної ділянки у межах Заповідного урочища місцевого значення «Святе» та належність її до земель природно-заповідного фонду на підставі наявних у справі матеріалів неможливо.

Не заперечуючи той факт, що земельна ділянка :01:043:0617 може межувати з урочищем місцевого значення «Святе» на що посилається прокурор (див. положення про заповідне урочище місцевого значення від 30.07.2020) (а.с.56)), суд вважає неможливим покладення на фізичних осіб - відповідачів, негативних наслідків у вигляді фактичного позбавлення права власності на об`єкт нерухомого майна.

Враховуючи вказані вище обставини в їх сукупності, суд не вбачає підстав для визнання незаконним та скасування п.2.2 рішення Чернігівської міської ради від 27.01.2022 про затвердження проекту землеустрою ..» яким затверджено проект відведення та передано у власність безоплатно ОСОБА_2 .. При виділенні спірної земельної ділянки орган місцевого самоврядування діяв у межах своїх повноважень, на підставі чинного на той час законодавства, виходячи з відомостей про цю земельну ділянку, які були наявні у відповідних державних реєстрах.

Верховний Суд у своїх правових висновках неодноразово зазначав, що пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 100), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.29)).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «Щокін проти України»), напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном гарантованого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій «законності» означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

У сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 набув право власності на спірну земельну ділянку у передбачений законом спосіб, судом не встановлено підстав для скасування рішення органу місцевого самоврядування про виділення цієї земельної ділянки, то відповідно відповідач ОСОБА_3 став добросовісним набувачем цієї земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу цієї земельної ділянки від 26.08.2023, на момент укладення якого не було наявних у відповідних державних реєстрах будь-яких обмежень, обтяжень, заборон щодо спірної земельної ділянки. Крім того, відповідачем ОСОБА_3 укладений договір міни від 14.09.2024 з відповідачем ОСОБА_1 і на момент укладення якого також не було наявних у відповідних державних реєстрах будь-яких обмежень, обтяжень, заборон щодо спірної земельної ділянки.

Перекладення на відповідачів обов`язку з перевірки дотримання органом місцевого самоврядування законодавства при отриманні земельної ділянки у приватну власність (розумна обачність), як про те вказував позивач, є надмірним тягарем, що покладається на приватну особу у правовідносинах з органом, наділеним владними повноваженнями, який має відповідні інструменти і зобов`язаний діяти відповідно до вимог закону.

Враховуючи вказані вище обставини в їх сукупності, з метою запобігання невиправданого втручання держави в право власності особи, суд вважає за необхідне відмовити і у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.08.2023, договору міни від 14.09.2023, скасування державних реєстрацій прав та їх обтяжень № 63278156 від 07.02.2022, від 15.09.2023 № 69303753 від 15.09.2023 з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на зазначену земельну ділянку і зобов`язання його повернути державі спірну земельну ділянку.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі не підлягають стягненню з відповідачів.

Відповідно до частин 9, 10 статті 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Керуючись ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 08.11.2024.

Суддя А. С. Лібстер