Провадження: 2-н/484/79/24
Справа: 484/1205/24
Ухвала

про відмову у видачі судового наказу

20 березня 2024 року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Максютенко О.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 в особі його законного представника ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 10677,40 грн.

встановив

представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 в особі його законного представника ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 10677,40 грн..

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВССУ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.42 ЦПК України при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Відповідно до п.5 ч.2 п. 3 ч. 3 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, та до заяви про видачу судового наказу повинна бути додана копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової вимоги.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до зазначених положень ЦПК України заявником та боржником у наказному провадженні мають бути особи, які мають цивільну процесуальну дієздатність.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» заявлено вимогу про стягнення боргу за надані послуги до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до неповнолітньої особи.

Відповідно до ст. 33 ЦК України, неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно відповідно до закону. Неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника. Якщо у неповнолітньої особи недостатньо майна для відшкодування збитків, додаткову відповідальність несуть її батьки (усиновлювачі) або піклувальник. Неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до статті 1179 цього Кодексу.

Тобто неповнолітня особа щодо правовідносин з ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» не має цивільної процесуальної дієздатності, а залучення до участі у справі законного представника неповнолітнього під час розгляду справи в порядку наказного провадження ЦПК України не передбачено, доходжу висновку про відмову у видачі судового наказу, у зв`язку з чим заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог статей 42, 47, 163 ЦПК України.

Крім того, у заяві відсутні будь-які данні щодо отримання боржником заробітку, стипендії тощо. Також, у свідоцтві про народження боржника серія НОМЕР_1 від 28.02.2007 року, окрім матері ОСОБА_3 , вказаний також ОСОБА_4 . Отже, у неповнолітнього боржника є двоє батьків, які можуть нести додаткову відповідальність замість неповнолітнього відповідно до ст. 33 ЦК України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що у видачі судового наказу відповідно до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до положень ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У зв`язку з вищевикладеним, керуючись ст.ст. 42, 47, 163, 165, 353, 354 ЦПК України, ст.33 ЦК України, суддя

ухвалив

відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 в особі його законного представника ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 10677,40 грн.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до частини 2 статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя: