Номер провадження: 22-ц/813/4551/24
Справа № 496/1659/23
Головуючий у першій інстанції Пасечник М.Л.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, на рішення Біляївського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Пасечник М.Л. 15 січня 2024 року у м. Біляївка Одеської області, -

встановила:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 10.10.2013 року у справі № 650/1325/13-ц на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначено, що з 22.09.2012 року по 28.12.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 звернулася до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

21.09.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, в якому у позивача народилося два сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , які від народження і до теперішнього часу перебувають на його утриманні. Тобто, після визначення судом розміру аліментів на першу дитину, у ОСОБА_1 народилося ще дві дитини. Окрім двох синів та дружини, яка з 03.12.2021 року і по теперішній час не працює, на утриманні позивача також перебувають батьки його дружини - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яка перебуває на диспансерному обліку в ОКНП «Буковинський клінічний онкологічний центр» з діагнозом Неходжкінська В-клітинна лімфома, час від часу проходить стаціонарне лікування та потребує постійного нагляду онколога. Вищевказані обставини свідчать про зміну сімейного стану та матеріального становища, оскільки, окрім витрат на утримання членів сім`ї позивача, з`явилися додаткові витрати на лікування його тещі, що потребує значних коштів.

Таким чином, на думку ОСОБА_1 , наявні підстави для зменшення розміру аліментів на дочку з 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15.01.2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неврахування судом першої інстанції тих обставин, що апелянт має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, дружину - ОСОБА_9 та батьків дружини - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яка має онкологічне захворювання та потребує постійного лікування.

Сторони про розгляд справи на 02.07.2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

Сповіщення сторін у справі здійснено за допомогою месенджера Viber на підставі Порядка надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року № 28.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п.п. 1-3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення судом норм матеріального права; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 10.10.2013 року у справі № 650/1325/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 23.09.2013 року до повноліття дитини.

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданим Кам`янець-Подільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

21.09.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 було укладено шлюб, у якому народилися ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками яких є ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей.

З Довідки КП «УК «Добробут» № 2106 від 17.12.2019 року вбачається, що до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: ОСОБА_7 , 1950 року народження (тесть); ОСОБА_9 , 1988 року народження (дружина); ОСОБА_5 , 2017 року народження (син); ОСОБА_6 , 2018 року народження (син).

З трудової книжки серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_11 на момент звернення ОСОБА_1 з позовом до суду офіційно не була працевлаштована.

ОСОБА_8 - тещі позивача, встановлено діагноз: Неходжкінська В-клітинна лімфома. Кл.гр. ІІ. Стан після 4 к ПХТ, що підтверджується випискою 11620 з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення від 01.12.2022 року ОКНП «Буковинський клінічний онкологічний центр».

10.11.2023 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області було видано судовий наказ по справі № 676/7744/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 09.11.2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття (ч. 2 ст. 51 Конституції України).

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Згідно вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

У постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 219/1704/17 вказано, що за загальним правилом, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 , серед іншого зазначив, що на його утриманні перебувають батьки його дружини - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_8 має онкологічне захворювання та потребує постійного лікування, тому у ОСОБА_1 з`явилися додаткові витрати на її лікування.

Однак, колегія суддів враховує, що на підтвердження викладених обставин щодо понесення позивачем додаткових витрат на лікування ОСОБА_8 до суду не надано жодного доказу. В матеріалах справи відсутні відомості про вартість лікування ОСОБА_8 та те, що саме ОСОБА_1 здійснює оплату лікування.

У матеріалах справи міститься довідка КП «УК «Добробут» № 2106 від 17.12.2019 року, з якої вбачається, що ОСОБА_8 не входить до складу сім`ї ОСОБА_12 , що додатково спростовує доводи позивача про те, що ОСОБА_8 знаходиться на його утриманні.

Колегія суддів також зазначає, що вищевказана довідка КП «УК «Добробут» № 2106 датована 2019 роком, тоді як до суду із позовом ОСОБА_1 звернувся у березні 2023 року, тобто майже через чотири роки після складання такої довідки, що викликає сумнів у актуальності даних, зазначених у ній.

Крім того, жодним доказом не підтверджені доводи про те, що ОСОБА_1 матеріально утримує батька своєї дружини - ОСОБА_7 , та взагалі недоведеним є той факт, що останній потребує такої матеріальної допомоги за станом здоров`я чи низьким рівнем доходу.

Доказів того, що ОСОБА_1 є єдиною особою, хто має змогу надавати матеріальну допомогу батькам своєї дружини, матеріали справи не містять.

Обов`язок матеріального забезпечення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покладений нормами закону на їх дочку - ОСОБА_11 , яка є повнолітньою працездатною особою та має можливість працювати та утримувати своїх батьків, у зв`язку із чим вказані обставини не можуть бути правовою обставиною для зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

Верховний Суд у постанові від 09.09.2021 року у справі № 554/3355/20 зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_1 повідомив суд апеляційної інстанції про своє перебування на військовій службі, однак не надав інформацію щодо розміру свого доходу, на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій позбавлені можливості встановити, що з часу постановлення рішення про стягнення аліментів (10.10.2013 року) погіршилося матеріальне становище позивача.

Однак, судом апеляційної інстанції приймається до уваги факт перебування на утриманні у позивача двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також те, що на підставі судового наказу по справі № 676/7744/23 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про необхідність зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 10.10.2013 року у справі № 650/1325/13-ц, на утримання доньки ОСОБА_3 , до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

При вищевказаних обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився із юридичною природою спірних правовідносин і законом, що їх регулює, неправильно застосувавши норми матеріального права, у зв`язку із чим рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 січня 2024 року підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 січня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 16 липня 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе