Справа № 348/1954/24
Провадження по справі № 2/354/453/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання: Старунчак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал»(надалі- ТзОВ «ФК«Профіт Капітал») звернулася в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №М01.00109.006007806 від 27.11.2019 року в розмірі 157176,30 грн та за Угодою №С-109-0 від 12.01.2018 року в розмірі 79502,13 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 27.11.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачкою укладено Договір кредиту та страхування №М01.00109.06007806, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит на поточні потреби в сумі 74999,00 грн. на строк до 27.11.2021 року, а позичальник зобов`язувалася повернути його разом із нарахованими процентами в розмірі 16,99% річних. Окрмі цього, 12.01.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачкою укладено Угоду №С-109-0 про вікриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якої банк відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн, ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди становить 30000,00 грн із сплатою процентів позичальником в розмірі 48% річних від залишкової суми кредиту. Банк, на виконання умов договору, надав позичальнику грошові кошти в сумі 30000,00 грн строком до 12.01.2024, відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 . Натомість, ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитними договорами належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 19.12.2023 року становить: за кредитним договором №М01.00109.006007806 від 27.11.2019 року- 157176,30 грн, з яких: 68950,43 грн-заборгованість за основним боргом; 40564,19 грн-заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 47661,68 грн- заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями; за Угодою №С-109-0 від 12.01.2018 року-79502,13 грн., з яких: 29818,64 грн- заборгованість за основним боргом; 49683,49 грн-заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та їх оплату, зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених договором факторингу. 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТзОВ «ФК«Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2-23, на виконання умов якого позивач перерахував на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11776112,00 грн та, відповідно була здійснена передача реєстру боржників, у зв`язку з чим до ТзОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 22.12.2023 року перейшло право вимоги за кредитним договором №М01.00109.006007806 від 27.11.2019 року та Угодою №С-109-0 від 12.01.2018 року. Із урахуванням викладеного, позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідачки на його користь наявну заборгованість за договором договором №М01.00109.006007806 від 27.11.2019 року в розмірі 157176,30 грн та за Угодою №С-109-0 від 12.01.2018 року в розмірі 79502,13 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3550,17 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000,00 грн.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франкіфвської області від 15.08.2024 року вказану справу направлено за підсудністю до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 09.09.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача адвокат Цокало Т.М. 25.09.2024 року через підсистему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що відповідачка позовні вимоги визнає частково з наступних мотивів. Так відповідно до умов укладеного між сторонами договору кредиту та страхування №М01.00109.06007806 від 27.11.2019 року, а також долученого паспорта кредиту вбачається, що строк кредитування за вказаним договором становить 24 місяці, а розмір процентів за весь строк кредитування складає 14220,34 грн, виходячи із процентної ставки у розмірі 16,99% річних. Долученою банківською випискою підтверджується факт видачі та зарахування коштів за вказаним договором на рахунок ОСОБА_1 , а також факт внесення платежів на погашення заборгованості, а саме: 24.12.2019 року у сумі 4990,00 грн.; 12.02.2020 року у сумі 5500,00 грн., та 03.08.2020 року у сумі 4600,00 грн. Вказаний кредитний договір не містить умов щодо продовження строку його дії(пролонгації), а з наданого позивачем розрахунку слідує, що відсотки за користування кредитом нараховані поза межами строку дії договору. Таким чином згідно контррозрахунку відповідачки заборгованість за вказаним договором станом на 27.11.2021 року становить: 74999,00 грн(тіло кредиту)+14220,34 грн(відсотки за користування кредитом)-15090(кошти внесені на погашення заборгованості)=74129,34 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 68950,43 грн. та заборгованості за відсотками у сумі 7178,91 грн. Щодо нарахованої заборгованості за комісією за вказаним договором у сумі 47661,68 грн зазначає, що згідно чинного законодавства комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного рзху у місяць. Зі змісту п.1.5 кредитного договору вбачається, що банк встановив плату за щомісячне обслуговування кредитної заборгованості, за переказ та приймання готівки, зазначені положення договору є нікчемними, оскільки відповідно до положень ст.1054 ЦК України, п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, постанови Об"єднаної палати Верховного Суду від 09.12.2019 року у справі №524/5152/15-ц надання грошових коштів за кредитним договором банку є його обов`язком і не може обумовлюватись будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника, банки не мають права встановлювати платежі за дії, які банк здійснює на власну користь, а тому у цій частині заявлені вимоги до задоволення не підлягають. Щодо заборгованості за Угодою №С-109-0 від 12.01.2018 року зазначила, що враховуючи зміст Угоди та паспорту споживчого кредиту строк кредитування за вказаним договором становить 12 місяців, тобто до 12.01.2019 року, тому позивач має право стягнути заборгованість за нарахованих та несплачених процентах лише в межах погодженого строку кредитування, тобто до 12.01.2019 року. Натомість, із наданого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним договором слідує, що проценти за користування кредитними коштами у розмірі 24253,74 грн нараховані поза межами строку дії договору за період з 12.01.2018 року по 19.12.2023 року, а тому такий розрахунок є хибним та спростовується контррозрахунком, який надає відповідачка виходячи із долученої до позову виписки по її рахунку. Так правомірно нараховані відсотки банком за період з 12.01.2018 року по 12.01.2019 року: 02.02.2018-25,00 грн; 08.02.2018 -25,33 грн; 20.03.2018 -562,40 грн; 20.03.2018 - 1,76 грн; 20.03.2018-1075,19 грн; 02.04.2018- 0,66 грн; 07.05.2018-1156,02 грн; 07.05.2018- 31,01 грн; 07.05.2018-525,50 грн; 07.05.2018-17,91 грн; 06.06.2018-507,01 грн; 06.06.2018-21,41 грн; 06.06.2018- 901,91грн;06.06.2018-5,49грн; 09.07.2018-205,08грн; 09.07.2018-341,34грн; 07.09.2018 -16,74 грн; 09.07.2018- 3,86 грн; 25.07.2018- 770,53грн;02.08.2018-1190,75 грн; 02.08.2018- 16,74 грн; 02.08.2018- 2,86 грн; 27.09.2018-938,79 грн; 26.10.2018-842,42 грн; 28.11.2018-893,82 грн; 27.11.2018-736,47 грн; 28.11.2019-678,37 грн; а всього на загальну суму 11494,34 грн. Неправомірно нараховані та списані відсотки за період з 13.01.2019 року по 19.12.2023 року: 28.02.2019-597,68 грн; 01.04.2019-322,77 грн; 01.04.2019- 467,13 грн; 26.04.2019-163,07 грн; 03.062019-4,85 грн; 01.07.2019- 462,64 грн; 01.07.2019-632,24 грн; 01.07.2019-866,42 грн; 01.07.2019-1,71 грн; 01.07.2019-46,19 грн; 10.07.2019-28,77 грн; 30.07.2019-284,30 грн; 30.07.2019-58,27 грн; 30.07.2019-415,56 грн; 29.08.2019-1163,36 грн; 29.08.2019-216,70 грн; 29.08.2019-35,80 грн; 29.08.2019-580,86 грн; 29.08.2019-3,28 грн; 01.10.2019- 0,60 грн; 01.10.2019-1152,72 грн; 01.10.2019-441,93 грн; 01.10.2019-98,18 грн; 01.10.2019-306,55 грн; 30.10.2019-660,37 грн; 28.11.2019-82,20 грн; 28.11.2019-1121,53 грн;27.12.2019- 1057,98 грн; 27.12.2019-21,33 грн; 31.01.2020-1169,17 грн; 31.01.2020-93,26 грн; 03.02.2020-0,05 грн; 03.02.2020-210,81 грн; 03.02.2020-0,10 грн; а всього на загальну суму 12759,40 грн. Таким чином, з аналізу виписки по банківському рахунку ОСОБА_1 за Угодою №С-109-0 від 12.01.2018 року вбачається, що відповідачка сплатила 11494,34 грн відсотків за користування кредитом в повному обсязі, а заборгованість нарахована після 12.01.2019 року задоволенню не підлягає, оскільки нарахована поза межами строку кредитування. Отже, вимога позивача про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими за цим договором у розмірі 49683, 49 грн. до задоволення не підлягає. Також у відзиві зазначено, що відповідач понесла витрати на правничу допомогу за договором №1064 від 24.09.2024 року у розмірі 9000,00 грн. та наведено попередній(орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у фіксованому розмірі, а саме: надання усної консультації 24.09.2024 року 1500,00грн.; ознайомлення із матеріалами позовної заяви 24.09.2024 року 1000,00 грн.; підготовка та написання відзиву 24.09.2024 року - 6000,00 грн. Клієнтом станом на 24.09.2024 року внесено гонорару 9000,00 грн. згідно квитанції №1064 від 24.09.2024 року. Із урахуванням наведеного відповідачка просить прийняти її заяву про часткове визнання позовних вимог та стягнення заборгованості на загальну суму 103947,98 грн, з яких: 74129,34 грн-заборгованість за договором кредиту та страхування №М01.00109.06007806 від 27.11.2019 року, а саме: 68950,43 грн-заборгованість за тілом кредиту та 5178,91 грн- заборгованість за відсотками; 29818,64 грн-заборгованість за Угодою №С-109-0 від 12.01.2018 року, що скаладється із боргу за тілом кредиту, у задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю та стягнути на користь відповідачки понесені витрати на правову допомогу у сумі 9000,00 грн.

Ухвалою суду від 21.10.2024 року відповідь на відзив, подану представником позивача ОСОБА_2 повернуто без розгляду, закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Преставник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду письмові пояснення у справі, в яких викладено клопотання про розгляд справи у відсутності представника ТзОВ «ФК«Профіт Капітал». Одночасно зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Щодо строку нарахування відсотків за договором кредиту та страхування №М01.00109.06007806 від 27.11.2019 року зазначив, що у Додатку №1 до кредитного договору визначено, що він залишається дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, в саме-до 27.11.2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Аналогічні умови щодо терміну дії договору викладені у п.7 паспорта соживчого кредиту, що є додатком до Угоди №С-109-0 від 12.01.2018 року. Долученими доказами підтверджується, що банк свої зобов`язанням за обома кредитними договорами виконав у повному обсязі, натомість відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала внаслідок чого утворилася заборгованість за договором № №М01.00109.06007806 від 27.11.2019 року у розмірі 157176,30 грн та за Угодою №С-109-0 від 12.01.2018 року у розмірі 79502,13 грн. Щодо нарахування комісій, зазначено, що у п.1.5 договору №М01.00109.06007806 від 27.11.2019 року визначено, що за час користування кредитом банк надає позичальнику послуги зі щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором, за надання яких встановлюється плата відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги банку». Комісія за обслуговування кредитної заборгованості була зазначена у п.1.5 договору та графіку щомісячних платежів. Статтею 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банк самостійно встановлює проценті ставки і комісійну винагороду за надані послуги. Також позивач просить врахувати, що наданий суду розрахунок заборгованості за Угодою №С-109-0 від 12.01.2018 року складено АТ «Ідея банк» на дату 19.12.2023 року, а саме на момент відступлення права вимоги, а право вимоги перейшло до позивача за вже сформованим розрахунком заборгованості, оскільки позивач не здійснював видачу кредитним коштів та відповідно не здійснював нарахування заборгованості, а тому доводи представника відповідача про те, що розрахунок заборгованості за Угодою №С-109-0 від 12.01.2018 року позивачем не надано, а розрахунок за договором №М01.00109.06007806 від 27.11.2019 рокує хибним не відповідають дійсності та ґрунтуються на припущеннях.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник у судове засідання не з`явились. Від представника відповідачки надійшла заява про розгляд справи у їхній відсутності із урахуванням поданої заяви про часткове визнання позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 27.11.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту та страхування №М01.00109.06007806, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 74999,00 грн. зі сплатою 16,99% річних, на строк 24 місяці, до 27.11.2021 року.

Пунктом 1.5 договору передбачено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБОФО), за надання яких встановлюється плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунок Банку сплачується згідно діючих Тарифів Банку, які є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті банку www.ideabank.ua.

Відповідно до п.1.7 договору Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 72814,56 грн. на рахунок №1899 IBAN ( НОМЕР_2 ) позичальника, який відкритий в АТ «Ідея банк», а позичальник доручає Банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту у розмірі 2184,44 грн. згідно з умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 цього Договору.

Згідно з умовами п.п.3.1-3.11 договору нанесенням власноручного підпису під цим договором позичальник підтверджує місце праці ФОП ОСОБА_1 та розмір середньомісячного доходу-35295,00 грн.; погоджується з тим, що ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємною частиною даного договору та зобов`язується виконувати їх умови та підтверджує, що ознайомлена із ними, у тому числі з паперовими версіями, розміщеними у відділенні Банку або Кредитного посередника і вони їй зрозумілі; беззастережно погоджується із тим, що банк має в односторонньому порядку вимагати дострокового повернення кредиту відповідно до ДКБОФО; акцептує публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті Банку; підтверджує, що ознайомилася з інформацією, необхідною для отримання споживчого кредиту з наявними та можливими видами кредитування у Банку, для прийняття усвідомленого рішення, а також самостійно обрала страхову компанію із запропонованих банком.

Згідно з п.4 договору сторони дійшли згоди про те, що в Додатку №1, що є невід`ємною частиною договору, зрозуміло та доступно викладено: детальний розпис складових загальної вартості кредиту та реальної річної відсоткової ставки; графік платежів з поверненням кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за договором.

Таким чином, кредитний договір містить інформацію як про суму кредиту, так і про дату укладення правочину, строк, на який видані кредитні кошти та про процентну ставку.

Позичальник ОСОБА_1 була ознайомлена зі всіма істотними умовами кредитного договору, в тому числі з розміром щомісячних процентів за користування кредитом, що підтверджується її підписом в договорі.

Із долученого до вказаного договору Паспорту споживчого кредиту, який є Додатком 31 до договору вбачається, що сума кредиту складає 74999,00 грн, строк кредитування-24 місяці, мета кредиту-споживчі цілі, процентна ставка становить 16,99 річних, тип процентної ставки-змінювана, загальні витрати за кредитом складають 117118,86 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі)- 117118,86 грн; реальна річна процентна ставка-62,70408631. Викладений у Паспорті графік платежів за кредитом включає у себе платежі за тілом кредиту, процентами за користування кредитом сукупний ромір яких за весь строк кредитування становить 14220,34 грн та щомісячний платіж за інші послуги банку у сумі 1162,48 грн, загальна варість яких за час користування кредитом складає 27899,52 грн. Кінцевий термін повернення кредиту згідно графіку-27.11.2021 року.

Копіями ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту та ордеру-розпорядження №2 про сплату страхового платежу підтверджується перерахування на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 кредитних коштів у сумі 74999,00 грн. за договором №М01.00109.06007806 від 27.11.2019 року та перерахування з вказаного рахунку коштів у сумі 2184,44 грн. в рахунок оплати страхового платежу.

Наданою позивачем банківською випискою АТ «Ідея Банк» про рух коштів по банківському рахунку ОСОБА_1 за період з 27.11.2019 року по 19.12.2023 року підтверджується факт видачі та зарахування кредитних коштів за договором №М01.00109.06007806 від 27.11.2019 року у сумі 74999,00 грн., зі сплатою страхового платежу у розмірі 2184,44 грн., а також факт внесення платежів на погашення боргу за кредитом, а саме: 24.12.2019 року у сумі 4990,00 грн згідно квитанції №592659907; 12.02.2020 року у сумі 5500,00 грн. згідно квитанції №97241787; 03.08.2020 року у сумі 4600,00 грн. згідно квитанції №122887473.

Згідно долученої довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №М01.00109.06007806 від 27.11.2019 року, виконаної АТ «Ідея Банк» станом на 19.12.2023 року, борг за вказаним договором становить 157176,30 грн, з яких: 68950,43 грн-заборгованість за основним боргом; 40564,19 грн-заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 47661,68 грн-заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями.

Окрім цього, 12.01.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду №С-109-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, згідно умов якої банк відкрив клієнту поточний рахунок № НОМЕР_3 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватися в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну картку МаsterCard.

Згідно п.3 Угоди банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по поточному рахунку.

За даними п.3.1 Угоди максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюєься у розмірі 200000,00 грн.

Ліміт Кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання Угоди становить 30000,00 грн (п.3.2 Угоди).

Згідно п.3.3 Угоди процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48,00 % річних.

В підпункті 3.4. п.3 Угоди закріплено, що розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється Тарифами банку. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитною лінією за попередній розрахунковий період до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня, наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду, і закінчується на 30 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. Про суму коштів, які складають обов`язковий щомісячний платіж, банк щомісячно інформуватиме клієнта за допомогою SMS-повідомлення, що надсилається на абонентський номер клієнта, вказаний ним в заяві на приєднання.

Згідно п.4 Угоди, повернення заборгованості та сплата відсотків за користування кредитною лінією та/або інших платежів за угодою та договором здійснюватимуться згідно умов договору,, а також Тарифів, які розміщені сайті Банку за адресою:www.ideabank.ua.Підписанням Угоди клієнт підтверджує, що ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою та загальною вартістю кредитної лінії, які зазначені у п.5.11 Угоди.

12.01.2018 року ОСОБА_1 підписала заяву № С-109-0 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, заяву про надання згоди на отримання повідомлень банку, Тарифи на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб-нових клієнтів банку, згоду на доступ банку до своєї кредитної історії.

Відповідно до виписки з рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 за період з 12.01.2018 року по 19.12.2023 року за вказаним рахунком здійснювались операції, а саме - видача кредитних коштів, погашення тіла кредиту та процентів. Станом на 19.12.2023, операції за рахунком ОСОБА_1 містять 404 проводки , дебет рахунку 133628,34 грн, кредит рахунку 133628,34 грн.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Угодою №С-109-0 від 12.01.2018 року, виконаної АТ «Ідея Банк» станом на 19.12.2023 року, борг за вказаним договором становить 79502,13 грн, з яких: 29818,64 грн-заборгованість за основним боргом; 49683,49 грн-заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.

19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ ««Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023 відповідно до п.2.1 якого АТ «Ідея Банк» відступає, а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу.

Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в друкованому реєстрі боржників(Додаток №2), що підписується сторонами в день укладення цього Договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді(Додаток №1). Загальна сума фінансування Фактором Клієнту відступлення Прав Вимоги становить 11776112,00 грн(п.3.1 договору).

Права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора саме в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п.4.1 Договору.

19.12.2023 року АТ «Ідея Банк» та ТОВ ««Оптіма Факторинг» підписано друкований Реєстр Боржників №1 до договору факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023 року відповідно до якого ТОВ ««Оптіма Факторинг» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №М01.00109.06007806 від 27.11.2019 року на загальну суму 157176,30 грн, з яких: 68950,43 грн-заборгованість за основним боргом; 40564,19 грн-заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 47661,68 грн-заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями.

Окрім цього, 19.12.2023 року АТ «Ідея Банк» та ТОВ ««Оптіма Факторинг» підписано друкований Реєстр Боржників №3 до договору факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023 року відповідно до якого ТОВ ««Оптіма Факторинг» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Угодою №С-109-0 від 12.01.2018 року на загальну суму 79502,13 грн, з яких: 29818,64 грн-заборгованість за основним боргом; 49683,49 грн-заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.

22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає, а ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно п.2.2 договору факторингу Права вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі Боржників(Додаток №2), що підписується сторонами в день укладення цього Договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді(Додаток №1), що надсилається разом з актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді(Додаток №3).

Права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора саме в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п.4.1 Договору.

22.12.2023 року ТОВ ««Оптіма Факторинг» та підписано друкований Реєстр Боржників №1 до договору факторингу №22/12-2023 від 22.12.2023 року відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №М01.00109.06007806 від 27.11.2019 року на загальну суму 157176,30 грн, з яких: 68950,43 грн-заборгованість за основним боргом; 40564,19 грн-заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 47661,68 грн-заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями.

Окрім цього, 22.12.2023 року ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» підписано друкований Реєстр Боржників №3 до договору факторингу №22/12-2023 від 22.12.2023 року відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Угодою №С-109-0 від 12.01.2018 року на загальну суму 79502,13 грн, з яких: 29818,64 грн-заборгованість за основним боргом; 49683,49 грн-заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.

Платіжною інструкцією №376 від 26.12.2023 року підтверджується факт сплати ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» на рахунок ТОВ ««Оптіма Факторинг» грошових коштів у сумі 11861032,61 грн в рахунок оплати за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №22/12-2023 від 22.12.2023 року.

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права:

Частини 1, 2 ст.509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У силу вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст.ст.610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 року у справі №761/1543/20, від 23.02.2022, у постанові від 19.01.2022 року у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 року у справі №554/8549/15-ц.

Судом встановлено і підтверджується дослідженими доказами, що між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 12.01.2018 року укладено Угоду №С-109-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки згідно якого банк відкрив відповідачці поточний рахунок № НОМЕР_3 у валюті гривня, а також 27.11.2019 року був укладений договір кредиту та страхування №М01.00109.06007806 за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 74999,00 грн., право вимоги за якими перейшло до позивача.

АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за вказаними кредитними договорами виконало в повному обсязі та надало відповідачці у користування кредитні кошти на визначених умовах, натомість ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитом.

У даному випадку позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідачки на свою користь борг за договором кредиту та страхування №М01.00109.06007806 від 27.11.2019 року у розмірі 157176,30 грн, який згідно наданого розрахунку складається із:

заборгованості за основним боргом у сумі 68950,43 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у сумі 40564,19 грн та боргу за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 47661,68 грн, а також борг за Угодою №С-109-0 від 12.01.2018 року у розмірі 79502,13 грн, який згідно наданого розрахунку складається із: заборгованості за основним боргом у сумі 29818,64 грн та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 49683,49 грн.

Однак в даних розрахунках відсутні будь-які дані щодо періоду нарахування відсотків за користування коштами, розміру відсоткової ставки тощо, а тому зазначені розрахунки суд не може прийняти в якості належних та достатніх доказів на підтвердження розміру боргу.

Визначаючись із розміром заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідачки суд звертає увагу на таке.

Як визначено умовами договору, строк кредитування за договором кредиту та страхування №М01.00109.06007806 від 27.11.2019 року становить 24 місяці, що підтверджується також підписаним відповідачкою Паспортом споживчого кредиту, що є Додатком №1 до вказаного договору та його нев`ємною частиною, проте, як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відсотки за вказаним договором нараховані банком станом на 19.12.2023 року, тобто після спливу визначеного строку кредитування.

Враховуючи те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а суду не надано доказів щодо пролонгації сторонами вказаного кредитного договору на визначених ними умовах, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідачки підлягає лише заборгованість за відсотками, нарахованими у межах строку кредитування.

Відповідно до договору та паспорту споживчого кредиту сукупний розмір відсотків, який підлягав до сплати за вказаним договором за весть період кредитування становить 14220,34 грн.

Таким чином, враховуючи, що сукупний розмір платежів, внесених відповідачкою на погашення заборгованості за нарахованими відсотками у період з 27.11.2019 року по 03.08.2020 року згідно наданої виписки становить 4391,51 грн, то розмір заборгованості за відсотками, який підлягає до стягнення з ОСОБА_1 за вказаним договором складає 9828,83 грн(14220,34-4391,51=9828,83).

Що стосується стягнення заборгованості за комісіями, то слід зазначити наступне.

Так, у рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, однак вказаний Закон розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч.ч.1,2, ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Із урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.

Зі змісту договору кредиту та страхування №М01.00109.06007806 від 27.11.2019 року вбачається, що відповідачці встановлено плату за щомісячне обслугоування кредитної заборгованості.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.09.2022 року у справі №755/11636/21, від 08.02.2023 року у справі № 168/349/20 та інших.

Наведені висновки в подальшому також підтримані й у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 року у справі №204/224/21, згідно якої якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Судом встановлено, що укладений між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 кредитний договір №М01.00109.06007806 не містить конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачці та за які банком встановлена щомісячна комісія. Також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору.

Із урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що положення договором кредиту та страхування №М01.00109.06007806 від 27.11.2019 року щодо обов`язку позичальника сплачувати щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними.

У зв`язку з цим, на переконання суду, відсутні підстави для стягнення з відповідачки нарахованої банком заборгованості за комісіями у розмірі 47661,68 грн, а тому у цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Разом з тим, з наданої позивачем виписки по рахунку ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором вбачається, що частина коштів, які вносились останньою у період з 27.11.2019 року по 03.08.2020 року на погашення боргу за кредитом зараховувались банком в рахунок погашення плати за обслуговування кредиту і сукупний розмір таких платежів за вказаний період становить 4649,92 грн.

За таких обставин, оскільки умови кредитного договору щодо стягнення з позичальника плати за обслуговування кредиту є нікчемними, сплачені ОСОБА_1 на погашення заборгованості за кредитом кошти у сумі 4649,92 грн., зараховані банком як плата за обслуговування кредиту, підлягають зарахуванню у рахунок боргу за тілом кредиту, а відтак стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає заборгованість за основним боргом у сумі 64300,51 грн.

Із урахуванням вищенаведеного загальний розмір заборгованості за договором кредиту та страхування №М01.00109.06007806 від 27.11.2019 року, який підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача складає 74129,34 грн, з яких: 64300,51грн-заборгованість за тілом кредиту та 9828,82 грн-заборгованість за нарахованими відсотками, що повністю визнається відповідачкою.

При визначенні розміру заборгованості відповідачки за Угодою №С-109-012.01.2018 року, що підлягає до стягнення з ОСОБА_1 суд не приймає до уваги посилання представника відповідачки про те, що погоджений строк кредитування за вказаним договором становить 12 місяців, оскільки умови договору не містять відповідних положень, а долучений позивачем до вказаного договору паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачкою, містить узагальнену інформацію про можливі умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Крім того, даний паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що інформація, яка зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною до 12.01.2018 року, тобто лише у день його підписання, а заявлені до стягнення складові заборгованості нараховані за межами вказаного періоду.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачкою паспорта споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила банківських послуг не свідчить про погодження сторонами істотних умов договору, зокрема в частині визначення терміну кредитування, а тому наведений представником відповідачки у відзиві контррозрахунок не приймається судом в якості належного та допустимого доказу на підтвердження фактичного розміру боргу.

Із розрахунку заборгованості та виписки по рахунку за вказаним кредитним договором вбачається, що відповідачка користувалась кредитними коштами, що підтверджується даними про рух коштів по картці, в тому числі і перерахування, а також частковим погашенням наданих банком коштів.

Враховуючи, що фактично отримані та використані надані банком грошові кошти в добровільному порядку відповідачкою не повернуті, а також з огляду на приписи частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за Угодою №С-109-0 від 12.01.2018 року у повному обсязі у розмірі 79502,13 грн, з яких: 29818,64 грн- заборгованість за основним боргом та 49683,49 грн-заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.

Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів належного виконання своїх зобов`язань за кредитними договорами, що є предметом спору, приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги ТзОВ «ФК«Профіт Капітал» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за договором кредиту та страхування №М01.00109.06007806 від 27.11.2019 року у розмірі 74129,34 грн, з яких: 64300,51 грн-заборгованість за тілом кредиту та 9828,82 грн-заборгованість за нарахованими відсотками та заборгованості за Угодою №С-109-0 від 12.01.2018 року у повному обсязі у розмірі 79502,13 грн, з яких: 29818,64 грн- заборгованість за основним боргом та 49683,49 грн-заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За приписами ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною шостою ст.137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п.п.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14000,00 грн. позивачем до позовної заяви додано: копію договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року, укладеного між ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» та АО «Правовий діалог» за умовами якого об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги у відповідності з умовами цього договору, а клієнт зобов`язується прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов цього договору та копію додаткової угоди №11 від 23.05.2024 року до договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000531 від 30.11.2018 року, видане адвокату Павленко С.В. та довіреність ТзОВ «ФК «Профіт капітал» від 10.11.2023 року, видану на представництво інтересів товариства адвокатом Павленко С.В.; статут АО «Правовий діалог», учасником якого є адвокат Павленко С.В.; акт №19 прийому - передачі реєстру боржників від 23.05.2024 року за договором №28092021-1 від 28.09.2021 року, в тому числі по ОСОБА_1 за договорами №М01.00109.06007806 та №С-109-0; акт №1 прийому - передачі наданої правової допомоги від 12.06.2024 року з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, зокрема по боржнику ОСОБА_1 проведено консультації з клієнтом, здійснено вивчення документів та підготовлено проект позовної заяви для направлення до суду на загальну суму 14000,00 грн.; та копію платіжної інструкції №760 від 13.06.2024 року відповідно до якої ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок АО «Правовий діалог» грошові кошти у сумі 182000,00 грн. в якості оплати за договором про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року, відповідно до акту приймання-передачі №1 від 12.096.2024 року.

Вказані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 14000,00 грн.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п.88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є завищеним.

Згідно акту №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 12.06.2024 року вбачається, що надана послуга зі складання проекту позовної заяви фактично поглинає послуги щодо надання консультацій, вивчення та аналіз документів, а позовна заява складається з п`яти аркушів, тому її складання, враховуючи неодноразове представництво АО «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» інтересів позивача та професійну підготовку адвоката, який є фахівцем у галузі права, не становить складності.

За таких обставин, зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, враховуючи подані представником відповідача заперечення, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФК «Профіт капітал» до суми 7000,00 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

У відзиві представник відповідача адвокат Цокало Т.М. просить стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 , понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.

На підтвердження здійснених представником відповідача витрат на професійну правничу допомогу надано: ордер серії ВІ №1246135 від 24.09.2024 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2424 від 23.10.2018 року; договір про надання правничої допомоги №1064 від 24.09.2024 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Цокало Т.М. згідно якого порядок обчислення гонорару, підстави для зміни його розміру, порядок його сплати визначаються даним договором у п.3.3 якого наведено фіксований розмір оплати за адвокатські послуги; детальний опис робіт (наданих послуг) від 24.09.2024 року та акт приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 до Договору №1064 про надання правової допомоги від 24.09.2024 року, згідно яких адвокатом надано наступні послуги: надання усної консультації(24.09.2024) - 1500,00 грн.; ознайомлення із матеріалами справи(24.09.2024)-1000,00 грн.; підготовка та написання заяв по суті-відзив по справі №348/1954/24(24.09.2024)-6500,00 грн., а всього на загальну суму 9000,00 грн.; квитанцію №1064 від 24.09.2024 року, якою підтверджується факт оплати ОСОБА_1 наданих адвокатських послуг на суму 9000,00 грн.

Розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, приймаючи до уваги подані позивачем заперечення, суд дійшов висновку, що представником відповідачки долучено належно оформлені документи, які підтверджують обсяг та об`єм виконаних робіт та отримання відповідної оплати за надані послуги, вказані витрати є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Разом з тим, приймаючи до уваги те, що позовні вимоги ТзОВ «ФК «Профіт капітал» задоволено частково на 64,91%(153631,47х100/236678,43), то розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає до стягненню з позивача на користь відповідачки пропорційно до розміру відмовлених позовних вимог (35,09%) становить 3158,10 грн. (9000/100х35,09%).

Таким чином, враховуючи те, що розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача становить 7000,00 грн, а з позивача на користь відповідачки підлягають сплаті витрати на правничу допомогу у розмірі 3158,10 грн, в даному випадку слід застосувати положення ч.10 ст.141 ЦПК України та стягнути з відповідачки на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3841,90(7000,00-3158,10=3841,90).

У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 2304,47 грн (3550,17х153631,47/236678,43), пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 4, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованість за договором кредиту та страхування №М01.00109.006007806 від 27 листопада 2019 року у сумі 74129(сімдесят чотири тисячі сто двадцять дев`ять) гривень 34 коп. та заборгованість за Угодою С-109-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 21 січня 2018 року у сумі 79502(сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот дві) гривні 13 коп.

У задоволенні решти позовних вимог-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» сплачений судовий збір у сумі 2304

(дві тисячі триста чотири) гривні 47 коп та 3841(три тисячі вісімсот сорок одну) гривню 90 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», юридична адреса: 04071, м.Київ, вул.Набережно-Лугова, 8, адреса для листування: 02094, м. Київ, пр.-т Ю.Гагаріна, буд.23, а/с 57, , рахунок IBAN № НОМЕР_4 , в АТ УНІВЕРСАЛ БАНК», код банку 322001.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено 21 листопада 2024 року.

Головуючий суддя: Тетяна ВАВРІЙЧУК