П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВА)

15 листопада 2024 року м. Київ

Справа № 201/2895/22

Провадження № 22-з/824/1049/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Ольшевського П.М.

сторони: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської

області Русецька Оксана Олександрівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Грицая Валерія Олександровича про ухвалення додаткового рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовом про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 06 квітня 2021 року приватним нотаріусом Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личуком Т.В. був вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 6241, яким звернуто стягнення на грошові кошти у розмірі 163 862 грн. 92 коп. з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною від 21.04.2021 року було відкрито виконавче провадження № 65271845 з примусового виконання виконавчого напису.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровського від 07 грудня 2021 року визнано виконавчий напис, вчинений 06 квітня 2021 року таким, що не підлягає виконанню. Водночас, в рамках виконавчого провадження за рахунок примусової реалізації майна позивача на користь «Вердикт Капітал» на підставі нечинного виконавчого напису надійшли кошти. За таких обставин позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 103 210 грн. 00 коп. та судові витрати.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Федоріщев С.С. від 23 травня 2022року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області про стягнення безпідставно набутих коштів передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

Заочним рішенням Шевченківського районного судщу м. Києва від 18 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти у розмірі 103 210 грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 )збір у розмірі 908 грн. 00 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ТОВ «Вердикт Капітал» подано апеляційну скаргу, в які просять заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Грицай В.О. подано відзив на апеляційну скаргу, в якій просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 травня 2024 року Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал» - задоволено частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 листопада 2022 року - змінити, зменшивши суму, що підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 з 103210 грн. до 88681,37 грн., суму судового збору з з 908 грн. до до 880,71 грн., суму витрат на професійну правничу допомогу з 15000 грн. до12801 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053 м. Київ, вул Кудрявський Узвіз, 5-Б ) судовий збір в сумі 199,67 грн. за подання апеляційної скарги.

11 червня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 , подана адвокатом Грицай В.О. про ухвалення додаткового рішення у справі, яким просить стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Про зазначені витрати представником відповідача було заявлено у відзиві на апеляційну скаргу який було подано до Київського апеляційного суду 06 березня 2024 року.

У відповіді на відзив від відповідача який було отримано Київським апеляційним судом 16 травня 2024 року ТОВ «Вердикт капітал» просило відмовити у стягненні витрат на надання правничої допомоги.

В судове засідання учасники справи не з`явилися.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Грицай В.О. надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника.

Від представника ТОВ Вердикт капітал» Їжаковського О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

Колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки суду не надано будь-яких письмових документів, які б підтверджували участь представника ТОВ «Вердикт Капітал» в іншому судовому засіданні і крім того, відповідач, будучи юридичною особою, будучи завчасно повідомлений про день та час розгляд справи, не був позбавлений можливості забезпечити явку іншого представника для розгляду справи, з метою дотримання судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

За таких обставин, обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Грицая В. О.про ухвалення у справі додаткового рішення та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що заява про ухвалення у справі додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).

Таким чином цивільним процесуальним законодавством обмежено можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому судовому рішенні саме після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року

№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі№ 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі№ 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду нарозумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З матеріалів справи відомо, що 01 січня 2023 року між адвокатським об`єднанням «АО «Ліга Альянс» в особі адвоката Грицая В.О. та Грицая В.О. було укладено договір б/н про надання правничої допомоги. У додатковій угоді до договору про надання правової допомоги від 01 січня 2023 року яку було укладено між адвокатським об`єднанням «АО «Ліга Альянс» в особі адвоката Грицая В.О. та Грицая В.О. сторони визначили вартість правничої допомоги за цим договором в розмірі 10 000,00 грн.

Матеріалами справи дійсно підтверджується факт отримання ОСОБА_1 послуг А.О. «Ліга Альянс» з надання правової допомоги.

Разом з тим, при визначенні розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню, судова колегія виходить з того, що дана справа при її перегляді у суді апеляційної інстанції, для кваліфікованого юриста не є спором значної складності, не потребує зібрання великого обсягу доказів, що вже надавалися протягом тривалого розгляду справи, залучення до участі у справі інших учасників.

Отже, враховуючи, що апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено частково, судова колегія дійшла висновку, що справедливим буде стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн. в ході апеляційного перегляду справи.

Керуючись ст.ст. 141, 268, 270 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Грицая Валерія Олександровича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053 м. Київ, вул Кудрявський Узвіз, 5-Б ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) 2 000,00 грн. судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна