Провадження № 22-ц/4808/724/24
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Максюти І. О., Фединяка В. Д.,

секретаря Струтинської Д. В.,

за участю апелянта ОСОБА_1 , адвоката Микулича І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Микулича Ігоря Володимировича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року в складі судді Антоняка Т. М., ухвалене в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, повний текст якого складено 27 березня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про поновлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Микулич І. В., звернувся до суду з позовом до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про поновлення батьківських прав.

Позов обґрунтовано тим, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2022 року у справі № 344/16915/21 за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що обставини, які були підставою для позбавлення позивача батьківських прав суттєво змінились. Згідно з витягом із протоколу № 59 засідання ЛКК ОСОБА_1 може виконувати батьківські обов`язки, протипоказання відсутні. У період з січня 2023 року працівниками поліції протоколи про адміністративні правопорушення відносно позивача не складались, а також відсутні дані щодо вчинення ним кримінальних правопорушень. Згідно вимоги Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області у позивача судимість погашена. Івано-Франківським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді надано новий висновок оцінки потреб сім`ї від 15 червня 2023 року, згідно з яким у помешканні чисто, прибрано. ОСОБА_1 здатний і має бажання виконувати обов`язки по вихованню, утриманню неповнолітнього сина та дитина має бажання проживати разом з батьком.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив суд поновити його у батьківських правах відносно сина ОСОБА_2 .

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що під час судового розгляду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що перестали існувати встановлені в рішенні суду обставини, які стали підставою для позбавлення батьківських прав позивача. Поновлення позивача у батьківських правах щодо його неповнолітнього сина на даний час не відповідає інтересам дитини.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Микулич І. В., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що після позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 змінив свою поведінку та спосіб життя. Позивач самостійно звертався за медичною допомогою. На даний час він може виконувати батьківські обов`язки, протипоказання відсутні. У період з січня 2023 року працівниками поліції протоколи про адміністративні правопорушення відносно позивача не складались, відсутні дані щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, а судимість погашена. Також відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї від 15 червня 2023 року помешкання, в якому він проживає, має задовільний стан.

Не враховано судом і того, що у період з 26 квітня 2022 року по 24 лютого 2023 року позивач, бажаючи бачити сина, приїжджав у Долинський обласний центр соціальної підтримки дітей та сімей «Теплий дім» та привозив подарунки, солодощі та фрукти. Також позивач спілкується із сином у телефонному режимі. Син ОСОБА_3 не відмовлявся від спілкування із ОСОБА_1 , вів себе спокійно, декламував вірші та розповідав як він грається з дітьми групи.

Крім того вказує, що судом першої інстанції не досліджено та не надано оцінки іншим доказам, а саме, позитивній характеристиці від сусідів, свідоцтву про реєстрацію шлюбу із ОСОБА_4 , листу СРЦ дитяче містечко благодійна організація «Містечко милосердя Святого Миколая» від 03 липня 2023 року № 01.07.23.

Також вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит сина ОСОБА_2 , оскільки син самостійно може висловити думку щодо бажання/небажання спілкуватися та/або повернутись до позивача.

Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не подано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні апелянт та його представник вимоги скарги підтримали, просили скаргу задоволити, оскільки судове рішення помилкове.

Належно повідомлений представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 14 грудня 2016 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

Відповідно до довідки № 5614 від 13 квітня 2023 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2022 року, ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 жовтня 2021 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-14).

ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням ПФУ серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

Листом КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» від 15 червня 2023 року № 8118 повідомлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався за медичною допомогою у цей заклад. На даний час на лікуванні не перебуває (а.с. 17).

Згідно із витягом з протоколу № 59 від 18 травня 2021 року засідання ЛКК КНП «ПОКЦПЗ» ОСОБА_1 , може виконувати батьківські обов`язки, протипоказання відсутні.

Слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 13 червня 2023 року № 9462/108/46/02-2023 повідомлено, що в період з січня місяця 2023 року по час звернення досудове розслідування щодо ОСОБА_1 не проводилося (а.с. 19).

Листом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 13 червня 2023 року № 9463/108/46/02-2023 повідомлено, що в період часу із січня місяця 2023 року і по час звернення працівниками поліції протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 не складались, а також відсутні дані щодо вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень. Згідно вимоги Івано-Франківського РУП у ОСОБА_1 судимість погашена (а.с. 20).

Згідно із висновком оцінки потреб сім`ї Івано-Франківського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 15 червня 2023 року, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, не працює, проживає із співмешканкою ОСОБА_4 , яка також є особою з інвалідністю ІІ групи. В помешканні чисто, прибрано, житло потребує косметичного ремонту (а.с. 21-24).

Відповідно до листа Долинського обласного центру соціальної підтримки дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради від 19 червня 2023 року № 235, ОСОБА_2 перебував у закладі з 26 квітня 2022 року по 24 лютого 2023 року. За цей період ОСОБА_1 відвідував сина 19 серпня 2022 року, 16 листопада 2022 року, 03 лютого 2023 року. Спілкування проходило на території Центру «Теплий дім» в присутності працівників центру і тривало в межах 30 хв. Для сина батько привозив іграшки, книги, розмальовки, солодощі та фрукти. До дня народження ОСОБА_1 привіз сину рюкзак, наповнений книгами і розмальовками та машинку на пульті. Під час спілкування ОСОБА_5 вів себе спокійно, декламував вірші та розповідав як він грається з дітьми групи. Спілкування також відбувалося в телефонному режимі через телефон працівника (а.с. 25).

У відповідь на адвокатський запит ОСОБА_6 , СРЦ Дитяче Містечко Благодійна організація «Містечко Милосердя Святого Миколая» 01 липня 2023 року повідомило, що ОСОБА_1 неодноразово передавав кошти та подарунки ОСОБА_2 , відвідував сина від весни 2021 року по липень 2021 року, брав його на прогулянки, проводив з ним час, часто відвідував сина зі своєю матір`ю, бабусею ОСОБА_3 (а.с. 35).

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 02 лютого 2024 року № 146 вирішено надати висновок щодо недоцільності поновлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначено у висновку: « ОСОБА_2 з трирічного віку проживав у закладах соціального захисту дітей Івано-Франківської області. Батько часто відвідував сина у даних закладах, але поводив себе там агресивно та неадекватно, чим становив небезпеку для життя та здоров`я дитини; самовільно забрав хлопчика з закладу, після чого працівники поліції доставляли ОСОБА_7 до дитячої лікарні. Мати дитини, ОСОБА_4 , за станом здоров`я не може виконувати свої батьківські обов`язки стосовно сина.

23.02.2023 року рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 186 дитину, ОСОБА_8 , влаштовано на проживання та виховання у ДБСТ подружжя ОСОБА_9 , з якими хлопчик проживає по даний час разом зі своєю рідною сестрою по лінії матері, ОСОБА_10 , 2008 року народження. Батьки-вихователі створили належні житлово-побутові умови для проживання та виховання дітей, що підтверджується актом обстеження умов проживання. Для ОСОБА_7 виділена окрема кімната, де є місце для навчання, сну та відпочинку дитини. Батьки-вихователі приділяють достатньо сил, любові та часу для повноцінного розвитку ОСОБА_3 та разом з тим зауважують про негативний психоемоційний стан дитини після зустрічей з мамою чи після телефонних розмов (смс) від батька. Зі слів дитини, ОСОБА_7 і надалі хоче проживати у батьків-вихователів, яких називає «мамою» і «татом».

Згідно інформації управління охорони здоров`я Івано-Франківської міської ради від 24.11.2023 року № 47.5-08/424 відомо, що ОСОБА_1 знаходиться під спостереженням у лікаря-психіатра в КНП «ПОКЦПЗІФ ОР».

Відповідно до інформації КНП «ПОКЦПЗІФОР», наданої на вимогу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.11.2023 року № 1642 відомо, що мешканець м. Івано-Франківська ОСОБА_1 , з 1994 року по даний час звертається за амбулаторною допомогою в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР», діагноз: «Параноїдна шизофренія безперервно-прогрендієнтний перебіг, емоційно-вольовий дефект по психопатологічному типу».

Згідно інформації з ГУНП в Івано-Франківській області від 20.10.2023 року № 853/108/37-2023 гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , упродовж 2023 року до адміністративної відповідальності не притягувався. У період з 1996 року по 2018 роки ОСОБА_1 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності: за ст. 185 КК України (крадіжка), ст.186 КК України (грабіж), ст.187 КК України (розбій), ст. 309 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту) та ст. 357 (викрадення, привласнення, вимагання документів, заволодіння ними шляхом шахрайства).

21.06.2001 року, 16.08.2007 року та 22.09.2009 року за вчинення злочинів до гр. ОСОБА_1 рішенням суду були застосовані примусові заходи медичного характеру з поміщенням в психіатричну лікарню із загальним та суворим наглядом. 04.02.2020 року був засуджений до позбавлення волі терміном 2 роки 6 місяців за ст. 185 ч. 1 КК (крадіжка), ст. 187 ч. 1 КК (розбій), ст. 357 КК України (викрадення, привласнення, вимагання документів, заволодіння ними шляхом шахрайства), ст.309 ч. 1 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту), відбував покарання та звільнений 16.04.2021 року. За скоєння останніх злочинів судимість не знята та не погашена.

Згідно письмових пояснень від 11.10.2023 року батьків-вихователів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в сім`ї яких проживає на даний час малолітній ОСОБА_5 , відомо: «... ми, як батьки-вихователі прикладаємо достатньо сил та виховання, любові щодо адаптації та соціалізації дітей. Сашко, до влаштування в наш ДБСТ, перебував у різних соціальних закладах... Хочемо звернути увагу на те, що батько та рідні ОСОБА_7 негативно впливають та психоемоціний стан дитини. Після зустрічі з бабусею та мамою дитина замкнулась, та, без причини, може робити істерики… … Батько ОСОБА_1 надсилає нам погрози через телефон ОСОБА_13 . Вважаємо недоцільним спілкування та поновлення батька у правах. ОСОБА_3 цього року пішов до першого класу, має облаштовану окрему кімнату з усіма зручностями, необхідними для навчання та розвитку… Ми намагаємось забезпечити та дати гарне майбутнє дитині. Також, ми дбаємо про здоров`я ОСОБА_7 . За останні пів року ми з ОСОБА_7 відвідували стоматолога більше п`ятнадцяти разів і вилікували 10 зубів. Повернення дитини в оточення батька та матері, це повернення дитини в оточення скандалів та сварок, це каліцтво долі та його душевного стану».

Згідно інформації МЦСССДМ від 10.11.2023 року № 47.5-08/414 процес спілкування дитини з родичами - мамою ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_14 , а також вихід з ДБСТ вихованки, спричинили б дестабілізацію емоційного стану хлопчика та сповільнили б процес адаптації дитини у сім`ї.

Згідно інформації Департаменту освіти та науки Івано-Франківської міської ради від 12.01.2024 року № 47.5-08/2 методистом ЦПС проведена індивідуальна психодіагностична робота з ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою визначення ставлення хлопчика до батька ОСОБА_1 та батьків-вихователів подружжя ОСОБА_9 .

Під час обстеження були використані тести та різні методики: бесіда, методика Рене Жиле, методика «Малюнок сім`ї», тощо. ОСОБА_7 проживає в ДБСТ, взаємовідносини в родині вважає «часто добрими і інколи поганими». Чіткого уявлення про те, що таке сім`я у ОСОБА_3 немає, проте хлопчик відчуває себе членом родини, в якій на даний час проживає. Найбільше значимими людьми для ОСОБА_7 є мама ОСОБА_16 та сестра ОСОБА_13 (за результатами методики «Малюнок сім`ї»). Він схильний до демонстративної поведінки, намагається таким чином привернути увагу. Дитина проявляє негативну поведінку, кричить, прагнучи більш теплих емоційних контактів з членами родини, потребує їхньої уваги та догляду. Хлопчик добре розуміє, що його погана поведінка засмучує всіх і сердить, однак таким чином «випробовує» межі дозволеного, або ж просто не може самостійно вгамувати емоційне збудження. Про біологічного батька в процесі роботи, хлопчик самостійно не згадував. Всі запитання про батька ОСОБА_17 ігнорував, або відповідав «не хочу казати», «не хочу про нього говорити»» (а.с.57-64).

Згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 06 лютого 2024 року зареєстрували шлюб (а.с. 72).

Згідно із характеристиками, наданими ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , ОСОБА_1 за місцем реєстрації зарекомендував себе позитивно, ввічливий та доброзичливий. Проживає у квартирі спільно із дружиною ОСОБА_20 , у квартирі постійно підтримує чистоту та порядок. Відвідує релігійні служби. Неодноразово розповідав про тугу за сином та бажання відновити із ним спілкування (а.с. 70-71).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно із частиною другою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Звертаючись до суду з позовом про поновлення батьківських прав, ОСОБА_1 вказував на те, що обставини, які були підставою для позбавлення його батьківських прав суттєво змінилися, він має бажання виконувати обов`язки щодо виховання сина і син бажає проживати з ним, а тому поновлення йому батьківських прав відповідатиме найвищим інтересам дитини.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Отже, правовий аналіз норми частини четвертої статті 169 СК України свідчить, що мати, батько, які позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо зміниться поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Тому суд має перевірити, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Такі обставини потрібно встановлювати через призму якнайкращих інтересів дитини та пріоритету збереження сімейних зв`язків, які можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, зокрема у разі, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №755/15903/20, провадження №61-19707св21.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які би підтверджували, що поновлення батьківських прав позивачу буде відповідати інтересам його сина. При цьому, судом при ухваленні оскаржуваного рішення було враховано й думку органу опіки та піклування, який вважав за недоцільне поновлювати батьківські права позивачу.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Як встановлено з матеріалів справи, життя ОСОБА_1 після позбавлення його батьківських прав змінилося із січня 2023 року щодо нього не складалися будь-які протоколи про адміністративні правопорушення, а також відсутні дані щодо вчинення ним кримінальних правопорушень. До закладу психічного здоров`я за медичною допомогою позивач не звертався, за станом здоров`я згідно із висновком комісії може виконувати батьківські обов`язки. Позитивно характеризується за місцем проживання. Під час проживання сина у закладах соціального захисту навідував його, привозив іграшки, книги, розмальовки, солодощі, тощо.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вказані обставини самі по собі не можуть бути визнані достатніми підставами для поновлення ОСОБА_1 у батьківських правах, оскільки при вирішенні даного спору суд повинен давати оцінку обставинам в сукупності зібраних доказів та виходити з якнайкращих інтересів дітей.

Так, згідно із висновком щодо недоцільності поновлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно малолітнього сина ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Помешкання темне, оскільки усі вікна заклеєні чорною плівкою, потребує провітрювання та санітарного ремонту. У квартирі з ОСОБА_1 проживає його цивільна дружина, матір ОСОБА_2 ОСОБА_4 , яка за станом здоров`я не може виконувати свої батьківські обов`язки стосовно сина. Час від часу вона поводить себе агресивно та імпульсивно, перебуває на відповідному диспансерному обліку у лікаря-психіатра та приймає призначені лікарями медикаменти..

У судовому засіданні на запитання суду апелянт пояснив, що недавно одружився з матір`ю дитини, щоб була сім`я. Проте підтвердив, що в силу психічного стану вона не здатна виконувати батьківські обов`язки. Також пояснив суду, що не вживає жодних наркотичних засобів, проте ще перебуває на замісній терапії від наркотичної залежності. Дуже хоче відновити права на дитину, хоче виховувати та піклуватися про неї. На сьогодні сім`я, де перебуває дитина, йому не дають можливості спілкуватися.

На думку апеляційного суду, зазначені обставини вказують на те, що на сьогодні достатніх підстав для поновлення батьківських прав немає. З огляду на матеріали справи та пояснення апелянта, ОСОБА_1 не в змозі забезпечити безпечне, спокійне та стійке середовище для проживання та розвитку свого сина. ОСОБА_1 не має постійного заробітку, умови проживання суттєво не покращилися, відносини в середині сім`ї складні.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення позитивних характеристик на позивача, а також свідоцтва про реєстрацію шлюбу із ОСОБА_4 , оскільки такі хоч і свідчать про позитивні зміни у житті позивача, проте не є беззаперечним доказом усунення тих недоліків, які стали підставою для позбавлення батьківських прав. Крім того, такі зміни не є тривалими. З часу ухвалення рішення минуло не багато часу, у справі відсутні докази щодо істотних та значущих змін, які би з врахуванням часу їх тривалості давали підстави дійти зворотного висновку.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит сина ОСОБА_2 , колегія суддів також відхиляє, оскільки дитина не досягла достатнього віку для дачі пояснень у судовій справі. Крім того, як встановлено з матеріалів справи, 08 листопада 2023 року на комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 запитували, де б він хотів проживати, на що він відповів, що йому добре у сім`ї, в якій проживає і не хотів би проживати з кимось іншим (а.с. 62).

Крім того, апеляційний суд враховує, що у житті ОСОБА_2 значиму роль відіграє його сестра ОСОБА_21 , що підтверджується інформацією Департаменту освіти та науки Івано-Франківської міської ради, з якою він разом у прийомній сім`ї. Він наразі має стабільний устрій життя, умови проживання та середовище сприяють його гармонійному розвитку (а.с. 61).

На підставі викладеного, виходячи з конкретних обставин справи та інтересів дитини, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності поновлення у батьківських правах ОСОБА_1 , колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частини сьомої статті 169 СК України апелянт не позбавлений можливості повторно звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Микулича Ігоря Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 липня 2024 року.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: І. О. Максюта

В. Д. Фединяк