Справа № 761/7764/24
Провадження № 2/761/5927/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява.

В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість:

за кредитним договором №Z62.00608.003769942 від 21.03.2018 року в сумі 226 101,02 грн.;

за кредитним договором №С08.220.72473 від 13.07.2017 року в сумі 8 264,87 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» уклали кредитні договори 21.03.2018 року №Z62.00608/003769942 та 13.07.2017 року №С08.220.72473.

07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №07072023, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги за кредитними договорами №Z62.00608.003769942 від 21.03.2018 року та №С08.220.72473 від 13.07.2017 року.

Як зазначає позивач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №Z62.00608.003769942 від 21.03.2018 року в сумі 226 101,02 грн. та за кредитним договором №С08.220.72473 від 13.07.2017 року в сумі 8 264,87 грн., тому для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просив розглядати справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на заявлені вимоги до суду не направила.

А тому, враховуючи положення статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.03.2018 року між АТ «Ідея Банк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір №Z62.00608.003769942, згідно якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит в сумі 95 310,00 грн. строком на 36 місяців змінюваної процентної ставки, яка на дату укладення договору становила 15% на день.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок Позичальника.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що на банківський поточний рахунок відповідача був перерахований кредит в сумі 95 310,00 грн.

Також 13.07.2017 року між АТ «Ідея Банк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) було укладено угоду №С08.220.72473 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної карти, згідно п. 2 якої Банк зобов`язався відкривти Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 та встановити кредитний ліміт в сумі 3 000,00 грн. зі сплатою 48.0000% річних.

Пунктом 2. Договору передбачено, що банк та надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що на поточний рахунок відповідача було встановлено ліміт кредитної лінії в сумі 3 000,00 грн. та відповідач ними скористалась.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

При зверненні до суду позивач зазначив, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №Z62.00608.003769942 від 21.03.2018 року становить: 87 844,76 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 138 256,26 грн. - заборгованість по відсоткам та за кредитним договором №С08.220.72473 від 13.07.2017 року: 2 998,33 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 5 266,54 грн. - заборгованість по відсоткам.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 (яке було чинне на момент укладення кредитних договорів), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Крім того, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20 та інших.

Однак, як вже зазначалось судом, позивач не надав суду доказів видачі відповідачу кредиту у відповідності до положень кредитних договорів. Відповідач в судове засідання не з`явилась, не підтвердила факт отримання кредитних коштів.

07.07.2017 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №07072023. Як зазначає позивач, відповідно до умов договору до нього перейшло право вимоги за кредитними договорами №Z62.00608.003769942 від 21.03.2018 року та №С08.220.72473 від 13.07.2017 року, укладеними із відповідачем.

Позивач надав суду Реєстр боржників №4, який в порушення умов договору та чинного законодавства підписаний лише позивачем.

Таким чином, суд позбавлений можливості встановити чи дійсно перейшло до позивача право вимоги за кредитними договорами, укладеними із ОСОБА_1 , оскільки до Договору факторингу, позивач надав витяг з Реєстру боржників до Договору, який в порушення умов Договору та чинного законодавства підписаний лише представником позивача.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивач не надав доказів, що відповідачу були надані в розпорядження грошові кошти, не надано доказів, що до позивача перейшло право вимоги за договорами №Z62.00608.003769942 від 21.03.2018 року та №С08.220.72473 від 13.07.2017 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 77-81, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Притула