Справа № 727/6077/24
Провадження № 2-н/727/1415/24
У Х В А Л А

Іменем України

21 червня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Гавалешко П.С., розглянувши заяву Комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» про видачу судового наказу відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява Комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» про видачу судового наказу, в якій просить солідарно стягнути із боржників заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 6438,13 грн., за послуги з абонентського обслуговування в розмірі 711,96 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 302,80 грн.

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбаченихстаттею 161 цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.1ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу (ч. 2 ст. 167 ЦПК України).

Пунктом 8 ч.1ст.165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч.5 ст.165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

На виконання вказаних вимог ч.5 ст. 165 ЦК України судом скеровано запит до Відділу АДБ Головного управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_2 . Як вбачається з відповіді ОСОБА_2 , не значиться в Чернівецькій області.

Як вбачається з відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС УДМС України у Чернівецькій області, боржники: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Боржник ОСОБА_1 , згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Чернівецькій області був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Був знята з реєстрації за адресою: адресою: АДРЕСА_1 , так як помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, стягувачем заявлено вимогу про солідарне стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, яка утворилась саме за адресою: АДРЕСА_1 , в якій боржник ОСОБА_2 , не зареєстрована.

Таким чином, суду не доведено, що ОСОБА_2 , є споживачем комунальних послуг відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Тобто, не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до положень п. 4 ч.1, ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені ч.1 ст. 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відтак, заявник просить солідарно стягнути заборгованість за послуги з постачання теплової енергії з боржників, в тому числі і з боржника ОСОБА_1 , який згідно з наданими відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС УДМС України у Чернівецькій області помер, що є також підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно частин 1, 4 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Частинами 1, 2 ст. 544 ЦК України встановлено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Виходячи з аналізу наведених норм, враховуючи неподільність предмета зобов`язання при солідарному стягненні, право регресної вимоги у солідарних боржників, суд вважає, що у випадку наявності підстав для відмови у видачі судового наказу відносно одного з солідарних боржників, відсутні підстави для видачі наказу відносно другого боржника, оскільки таким шляхом суд змінює порядок стягнення, визначений заявником при подачі заяви, що є недопустимим в наказному провадженні.

Згідно з ч.2 ст.165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для видачі судового наказу.

Згідно з ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тому, відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст.162,163,165,166,260,353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Чернівцітеплокомуненерго» у видачі судового наказу про солідарне стягнення з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.С. Гавалешко