Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2024 Справа №462/205/24 Провадження №2/607/2060/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Медвідь О. А.

учасників справи:

представники позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що між Державним підприємством «Український державний центр радіочастот» в особі Тернопільської філії УДЦР та співробітником філії ОСОБА_6 було укладено договір позики №б/н від 15.03.2011 року. За Договором позикодавець надав позичальнику 227 000 грн. строком на 120 місяців. Відповідно до п.7 та п.8 Договору позика підлягає поверненню шляхом щомісячного утримання із заробітної плати позичальника грошей у сумі 1 891,70 грн. протягом 120 місяців, починаючи з квітня 2011 року. Згідно п.2.3 Додаткової угоди до Договору від 15.03.2011 року остаточна дата повернення позики - квітень 2021 року.

28.01.2017 позичальник помер, на час смерті позичальником було сплачено 132 340 грн. заборгованість по договору позики станом на сьогодні складає 94 660грн..

22.02.2017 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кашанською М.І. було відкрито спадкову справу №8/2017 щодо майна померлого. Через цього ж нотаріуса Державним підприємством «Український державний центр радіочастот» в особі Західної Філії УДЦР були пред`явлені кредиторські вимоги (претензія) до спадкоємців у розмірі несплаченої суми позики 94660 грн.

08.04.2019 судом встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з травня 2009 року по січень 2017 року, визнав за ОСОБА_7 право власності 1/2 частини однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв.м.

12.05.2021 суд визнав за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку, однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв. м. у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

У зв`язку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути в користь позивача з відповідачів позику в розмірі 94 660,00 грн та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_5 подала відзив на позов, в якому зазначила, що ОСОБА_5 не отримувала від спадкодавця ОСОБА_6 у спадщину жодного майна, а тому вона не набула статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлого ОСОБА_6 . Також позивач пропустив строк пред`явлення вимоги до спадкоємців померлого ОСОБА_6 , що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову.

Позивач подав відповідь на відзив у якому зазначив, що кредиторські вимоги до спадкоємців у розмірі несплаченої суми позики 94 660,00 грн, були пред`явлені через цього ж нотаріуса у строки, визначені чинним законодавством. Дана кредиторська вимога була прийнята та зареєстрована нотаріусом 05.07.2017, а 28.07.2017 доведена до відома ОСОБА_5 яка засвідчила факт ознайомлення з кредиторською вимогою своїм підписом, заперечення з її боку були відсутні, тому просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 відзиву на позов не подала.

Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали та просять його задовольнити з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні просить відмовити у задоволенні позову, з підстав та обґрунтувань викладених у відзиві на позов.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, однак подала пояснення в яких вказала, що позивачем пропущено строк, встановлений ч. 2 та ч. 3 ст. 1281 Цивільного кодексу України. Також вона не є власником квартири.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд встановив, що між Державним підприємством «Український державний центр радіочастот» в особі Тернопільської філії УДЦР та співробітником філії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народженням зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , було укладено договір про надання безвідсоткової позики №б/н від 15.03.2011.

Відповідно до пунктів 3, 7, 8 Договору, розмір позики складав 227 000 грн, строк повернення позики складає 120 календарних місяців, починаючи з квітня 2011 року. Позика підлягає поверненню шляхом щомісячного утримання з заробітної плати позичальника грошей в сумі 1891,70 протягом 120 місяців.

31.12.2013 між Державним підприємством «Український державний центр радіочастот» в особі Тернопільської філії УДЦР та співробітником філії ОСОБА_6 , укладено додаткову угоду до договору від 15.03.2011 про надання безвідсоткової позики, згідно п. 2.2, позичальник визнає і підтверджує свій борг 163 000 грн.

Відповідно до довідки Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» №80/131/3 від 05.01.2024, залишок по позиці на 05.01.2024 складає 94 660,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 07 лютого 2017 року, виданого Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05.07.2017 до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Кашанській М. І. було пред`явлено Державним підприємством «Український державний центр радіочастот» кредиторські вимоги (претензія) до спадкоємців у розмірі несплаченої суми позики 94 660 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.04.2019, справа №607/10848/17, встановлено факт проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з травня 2009 року по січень 2017 року. Визнано за ОСОБА_7 право власності 1/2 частини однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 16,8 кв. м.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.05.2021, справа №607/22057/20, визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку, однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв. м., житловою 16.8 кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6

09.06.2022 Державним підприємством «Український державний центр радіочастот» подало вимогу до ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про погашення суми боргу у сумі 94 660 грн.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідачів суму позики.

Суд погоджується частково з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей (стаття 1047 ЦК України).

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі N 355/385/17 (провадження N 61-30435сво18) міститься висновок, що реальним (від лататинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі N 2-383/2010 (провадження N 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно із частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При цьому за правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Так, відповідно до статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника.

Разом з тим, необхідно враховувати, що оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню позики включаються до складу спадщини, то умови договору позики щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор Державним підприємством «Український державний центр радіочастот» 05.07.2017заявлено вимоги до спадкоємця.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, і звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує вимоги кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

При вирішенні спору суд має визначити обсяг відповідальності спадкоємців в межах вартості успадкованого майна, а також дотримання кредитором строків, передбачених статтею 1282 ЦК України.

Вказані висновки повністю узгоджуються із висновком про застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду від 16.11.2023 року у справі N 487/1342/21.

Судом встановлено, що кредитор Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» своєчасно, у межах шестимісячного строку, встановленого частиною другою статті 1281 ЦК України, пред`явив вимоги до спадкоємця боржника шляхом направлення повідомлення про вимоги за існуючими зобов`язаннями боржника, на адресу нотаріуса, що підтверджується матеріалами справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 522/407/15-ц (провадження N 14-53цс18) зазначено, що поняття "строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців" не тотожне поняттю "позовна давність".

Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті.

Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками.

Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.

Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Суд вважає, безпідставним посиланням позивачів на пропуск строку пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна.

Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі N 615/473/20 (провадження N 61-9358св21), від 22 червня 2022 року у справі N 592/8474/20 (провадження N 61-4657св21), від 05 жовтня 2022 року у справі N 521/10631/20 (провадження N 61-5934св22), від 01 лютого 2023 року у справі N 210/1489/14-ц (провадження N 61-11200св20).

Суд зазначає, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_4 за якою визнано право власності на 1/2 частку, однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв. м., житловою 16.8 кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Отже, відповідач ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 , повинна нести зобов`язання перед його кредитором в межах вартості майна, одержаного у спадщину за правилами частини 1 статті 1282 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_4 не з`являлася у судове засідання і не надала перелік та вартість майна, одержаного нею у спадщину, а тому враховуючи вартість успадкованого майна та розмір частки спадкового майна у грошових коштах, суд вважає, що вона є вищою, ніж заявлена позивачем до стягнення сума боргу спадкодавця.

За таких обставин, суд вважає, що слід стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» кошти в розмірі 94 660,00 грн.

Позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідач ОСОБА_7 отримала спадщину після смерті ОСОБА_6 .

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі N 219/1704/17.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відтак, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт отримання відповідачем ОСОБА_7 спадкового майна, а тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.

Згідно із ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1)на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи,покладаються: 1)у разі задоволення позову-на відповідача; 2)у разі відмови в позові -на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги до відповідача ОСОБА_4 задоволено, а тому з неї слід стягнути в користь позивача судові витрати в розмірі 2 684,00 грн

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» кошти в розмірі 94 660,00 грн (дев`яносто чотири тисячі шістсот шістдесят гривень 00 копійок), судові витрати в розмірі 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Відмовити у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

Позивач Державне підприємство «Український державний центр радіочастот», унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 01181765, місцезнаходження просп. Перемоги, буд. 151, м. Київ.

Відповідач:

1. ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_3 ;

2. ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду буде складено та підписано 08 липня 2024 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко