Справа № 393/64/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року селище Кам`янець

Новгородківський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Рачкелюка Ю.В.,

при секретарі судового засіданні Шупрудько К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Кам`янець за участю представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Рєзнік І.В. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новгородківської селищної ради Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка через свого представника звернулася до суду з даною позовною заявою, вказуючи, що ОСОБА_1 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняла спадщину після смерті батька, ОСОБА_3 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.10.2022 року № 540. Під час оформлення спадщини та підготовки документів з`ясувався той факт, що померлий ОСОБА_3 мав право на неоформлене спадкове майно своєї померлої матері ОСОБА_4 , яка складається з сертифікату на земельний пай та ощадної книжки. ОСОБА_4 за життя працювала в колгоспі «ім.Калініна», який в подальшому перейменоване на КПС «Нива», в селі Верблюжка Кіровоградської області. Пізніше при розпаюванні земель та видачі Державного акту на право колективної власності на землю серії КП № 0013, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю виданого КСП «Нива» 28.03.1996 року Верблюзькою сільською радою народних депутатів Новгородківському району Кіровоградської області, ОСОБА_4 було внесено до списку членів КСП «Нива» за номером 651. Проте сертифікат остання так і не отримала, оскільки померла. Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем її майна став її син ОСОБА_3 , який за заповітом успадкував будинок померлої, проте, не отримав право на земельну частку пай, через відсутність сертифікату на земельну частку (пай) виданого на ім`я ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області від 22.05.2023 № 29-11-0.2-1673/2-23 ОСОБА_4 було внесено до списку громадян- членів КСП «Нива» під порядковим номером 651. Відповідно до довідки ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області від 08.08.2023 року № 29-11-0.331-2706/2-23 середня площа паю по КСП «Нива» становить 9,18 га.

19.10.2023 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу Мазепи Н.М. для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) на території Новгородківської селищної територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області та належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте цього ж дня позивачка отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих.№ 178/02-31, у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують спадкодавцю вказаного спадкового майна. В зв`язку з чим просила визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай) розміром 9,18 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Новгородківської селищної територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області, визначеної для громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «НИВА».

Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13.02.2024 року по даній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче засідання.

22.02.2024 року стороною відповідача, а саме селищним головою ОСОБА_5 було надано відзив на позовну заяву, в якому він просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Оскільки у матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження померлого батька позивачки датоване ІНФОРМАЦІЯ_5 згідно з яким, матір`ю померлого є громадянка ОСОБА_6 , а не ОСОБА_4 , тобто на думку відповідача є незрозумілим хто є насправді матір`ю ОСОБА_3 та хто мав право на одержання земельної частки (пай) згідно зі списком членів КСП «Нива». Вказав, що позовні вимоги заявлено з грубим порушенням цивільного законодавства України в частині дотримання та перебігу строків позовної давності. В даному випадку, права позивача щодо одержання земельної ділянки частки (паю) були порушенні ще до набрання чинності Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, тому необхідно керуватися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Позивачу в 2003 році було відомо про наявність неоформленого майна, оскільки батька позивача нотаріальною конторою було повідомлено про неоформлене спадкове майно померлої ОСОБА_4 . Однак позивачем не надано до суду жодних доказів, про те, що строк для звернення до суду пропущено ним було з поважних причин.

07.03.2024 року стороною позивача, а саме адвокатом Рєзнік І. надано відповідь на відзив, в якій було зазначено, що право на земельну частку (пай) набувається з дня видачі сільськогосподарському підприємству державного акту на землю. З того часу вказане право позивача не оспорювалось та припинено не було. Це право є непорушним, строк на його реалізацію законодавством не встановлено, а тому воно підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Таким чином, застосування строку позовної давності до даних спірних правовідносин суперечить вимогам законодавства та є неможливим. Факт родинних відносин буде підтверджений свідченням свідків.

18.03.2024 року стороною відповідача надано заперечення в яких останній зазначив, що звернувшись до суду у 2024 році, позивач пропустив встановлений законодавством строк звернення до суду з цим позовом, оскільки позивач про порушення своїх прав дізнався, або повинен був дізнатися, коли розпочалося розпаювання земель колишніх колгоспів. При цьому позивач не навів обґрунтованих підстав для визнання поважними причин пропуску строку позовної давності для звернення до суду із позовом. Щодо підтвердження факту родинних відносин, то відповідач зазначив, що згідно норм ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами в порядку окремого провадження.

Крім того, ухвалою суду від 07.03.2024 року було витребувано з Новгородківської державної нотаріальної контори спадкову справу № 61 (зареєстровану державним нотаріусом Новгородківської державної нотаріальної контори Щербань С.Ф. 27.05.1997 року) про прийняття спадщини після смерті померлої ОСОБА_4 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ) спадкоємцем ОСОБА_3 .

27.03.2024 року надійшла відповідь з Новгородківської ДНК про те, що всі справи нотаріальної контори до 2005 року, передано до Державного нотаріального архіву Кіровоградської області.

Між тим ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 24.04.2024 року за клопотанням представника позивача було витребувано з Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області копію спадкової справи № 61 заведену після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

09.07.2024 року до суду надійшла інформація про відсутність витребуваної спадкової справи. Відповідно до книги обліку та реєстрації спадкових справ Новгородківської районної державної нотаріальної контори з 1995 по 1997, відмітка щодо закриття спадкової справи та передання до державного нотаріального архіву відсутня.

Крім того, ухвалою суду від 01.08.2024 року було відмовлено стороні позивача у збільшенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 01.08.2024 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Рєзнік І.В, під час розгляду справи позов по вищезазначеним підставам підтримали у повному обсязі та наполягали на його задоволенні.

Представники відповідача Новгородківської селищної ради Кіровоградської області Сириця О.А. та ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, через канцелярію суду представник відповідача ОСОБА_9 подав письмове клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представників відповідача, за наявними в матеріалах справи документами. Доводи викладені ними у відзиві на позовну заяву та запереченнях підтримують, та просять відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він є жителем с.Верблюжка Кіровоградської області. З дитинства проживав з батьками по сусідству з родиною ОСОБА_4 (баби Христі), у якої був один син ОСОБА_10 , та вони з ним товаришували. У ОСОБА_4 є онука, позивачка по справі ОСОБА_11 . За життя ОСОБА_12 разом з його мамою працювали в колгоспі імені ОСОБА_13 , пізніше був перейменований на «Україна» та КСП «Нива». Його батьки як члени колгоспу отримали земельні паї, тому вважає що ОСОБА_12 також мала право на земельну частку (пай). У 1995-1996 роках, точної дати він не пам`ятає б.Христя померла.

Вислухавши пояснення сторони позивача, розглянувши клопотання представників відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , від 08.05.1952 г., ОСОБА_10 , родился ІНФОРМАЦІЯ_6 у с.Верблюжка Новгородковский р-н, Кировоградська обл., мать ОСОБА_14 (мовою оригіналу).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 28.10.1996 р. Верблюзькою с/радою, Новгородківського району Кіровоградської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 80 років, в с.Верблюжка, Новгородківського району Кіровоградської області.

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 виданого 02.12.2003 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області. РНОКПП позивачки НОМЕР_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого 07.05.1987 г., ОСОБА_15 , родилась ІНФОРМАЦІЯ_7 , отец ОСОБА_10 , мать ОСОБА_16 (мовою оригіналу).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 02.08.1991, ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_8 и ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_4 заключили брак ІНФОРМАЦІЯ_9 , после заключения брака присвоены фамилии: мужу Тронько, жене Тронько (мовою оригіналу).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 від 25.09.2003 р., шлюб між громадянином ОСОБА_18 та громадянкою ОСОБА_19 розірвано 11.11.1993 р., прізвища після розірвання шлюбу ОСОБА_20 .

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_8 виданого 28.11.2003 року, ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_4 одружилися ІНФОРМАЦІЯ_11 , прізвища після одруження: чоловіка ОСОБА_22 , дружини ОСОБА_22 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.05.1997 р. у спадковій справі № 61, ОСОБА_23 державний нотаріус Новгородківської ДНК посвідчив, що на підставі заповіту посвідченого 25.02.1988 року Верблюзькою сільською радою н-д Новгородківського району Кіровоградської області та зареєстрованого за № 7 спадкоємцем майна ОСОБА_4 є ОСОБА_3 , мешканець АДРЕСА_1 . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається з жилого будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 під номером 28 і належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на будівлю виданого 1 червня 1988 року Верблюзькою сільською радою н/д Новгородківського р-ну Кіровоградської області та зареєстрованого Кіровоградським БТІ 1 червня 1988 року за № 166/1.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 74 років, місце смерті: Україна, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 виданого 24.12.2021 року Покровським відділом ДРАЦС у м.Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом НСЕ260230 від 26.10.2022 року виданого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепою Н.М. успадкувала після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , що належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Новгородківською ДНК Кіровоградської області від 27.05.1997 року за реєстровим № 1039.

Після смерті батька, позивачка ОСОБА_1 у його документах побачила повідомлення Новгородківської ДНК № 229 від 13.10.2003 року з тексту якого вбачалося, що Новгородківською ДНК заведена спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 , згідно якої спадкоємцем на її майно є ОСОБА_3 . На даний час неоформленим є спадкове майно, яке складається з сертифікату на земельний пай та ощадної книжки. Просили особисто або письмово повідомити чи буде оформлятись спадщина на це майно. Проте чи здійснювалися ОСОБА_3 певні дії для оформлення неоформленого спадкового майна (права на земельну частку (пай) неможливо встановити через відсутність в Новгородківській РДНК та архівах спадкової справи заведеної після смерті померлої ОСОБА_4 .

На адвокатський запит представника позивача адвоката Рєзнік І., Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за вих. 29-11-0.2-1673/2-23 від 22.05.2023 р. повідомило, що за інформацією Відділу №2 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, відповідно до державного акта на право колективної власності на землю серії КР № 0013 КСП «Нива» Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 28.03.1996 року за № 13 (копія додана) у списку членів КСП «НИВА» у пункті 651 значиться гр. ОСОБА_4 . Відомості про отримання сертифікату на право на земельну (частку) пай ОСОБА_4 у відділі відсутні.

Відповідно до довідки ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області від 08.08.2023 року № 29-11-0.331-2706/2-23 середня площа паю по КСП «Нива» становить 9,18 га.

З тексту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.10.2023 року № 178/02-31, вбачається, що 19.10.2023 року до ОСОБА_24 , приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) на території Новгородківської селищної територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області та належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , а саме 11.01.2022 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом № 6, на підставі якої заведено спадкову справу № 1/2022. ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємець не надала нотаріусу оригінали документів, що підтверджують право ОСОБА_4 на земельну частку (пай) на території Новгородківської селищної територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області, а тому їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) на території Новгородківської селищної територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області, що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був ОСОБА_3 , який прийняв спадщину та не оформив свої спадкові права.

У довідці наданій директором ПП ПА «МОННТ» Монашком М.Д. від 20.05.2024 року, зазначено, що ПП ПА «МОННТ» (є правонаступником КСП «НИВА») повідомляє, що ОСОБА_4 (згідно спику громадян-членів виданого до державного акту № 0013 серії КР від 28.03.1996 р. на право колективної власності на землю КСП «Нива» - ОСОБА_4 ) дійсно працювала в КСП «Нива» в селі Верблюжка Новгородківського району Кіровоградської області, була його членом та мала право на виділення земельної частки пай при розпаюванні земель.

Також у довідці виданій ПП ПА «МОННТ» вказано, що ПП ПА «МОННТ» являється правонаступником ПСП «Нива» ( перейменовано КСП «Нива», колгоспу ім.Калініна).

З наданої стороною позивача копії книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника, колхоз им.Калинина с.Погребняково (мовою оригіналу) значиться ОСОБА_25 (мовою оригіналу) 1916 року народження, з 1953 р. як рядова по 1980 рік.

Щодо розбіжностей у написанні імені та по батькові ОСОБА_4 , представником позивача було надано експертний висновок № 056/786-m від 16.05.2024 р., в якому експерт ОСОБА_26 вказав, що особові імена ОСОБА_27 (свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_4 ; свідоцтво про право на спадщину за заповітом, запис ОСОБА_4 ) та Христя (державний акт на право колективної власності на землю, список членів КСП «Нива», які мають право на одержання земельної частки (паю), записи ОСОБА_4 ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок змішування та фіксації в офіційних документах варіантів особового імені Христина/Христя. Зазначення імена по батькові ОСОБА_28 та ОСОБА_28 , ОСОБА_29 попри розбіжності в орфографічній фіксації у документах, наданих для експертизи, а також інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок відхилення від правописних норм української мови. Нормативний запис жіночої форми імені по батькові ОСОБА_28 .

Що стосується заяви сторони відповідача щодо застосування наслідків спливу строків позовної давності до виниклих правовідносин та відмови в позові з цих підстав, то з цього приводу необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена ст.257 ЦК України і становить три роки.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. А відповідно до ч.4 вказаної статті, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Між тим, представник позивача вказує, що що застосування строку позовної давності до даних спірних правовідносин суперечить вимогам чинного законодавства та є неможливим.

З цього приводу суд зазначає, що оскільки батько позивачки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , і позивачці ОСОБА_1 лише після його смерті та відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії стало відомо про те, що її батько не оформив право на земельну частку (пай), тому позивачка звернулася до суду з заявою про захист свого цивільного права у передбачений ст.257 ЦК України строк і підстави для задоволення заяви сторони відповідача відсутні.

Що стосується позовної вимоги позивача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, то суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК Української РСР). У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі статтею 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 560 ЦК Української РСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої, другої свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Незважаючи на те, що документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво про право на спадщину, такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Як було встановлено в судовому засіданні, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , після її смерті спадщину у встановленому законом порядку прийняв її син - ОСОБА_3 (батько позивачки). Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_1 , яка й прийняла спадщину після його смерті.

За життя ОСОБА_4 була членом КСП «Нива» і мала право на земельну частку (пай) в землях, що перебували в колективній власності цього КСП, згідно з державним актом на право колективної власності на землю серії КР № 0013 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 28.03.1996 року за № 13, виданого вищевказаному підприємству.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 11 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України (далі - ЗК України), Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ № 720/95).

Згідно з пунктом 2 Указу № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі і пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами вказаного підприємства, кооперативу, товариства, згідно зі списком, який прикладається до державного акта на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування.

Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачко ОСОБА_1 права в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) розміром 9,18 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Новгородківської селищної територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області, визначеної для громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «НИВА», задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

Інші доводи сторін не спростовують та не впливають на висновки суду.

Крім того, враховуючи клопотання сторони позивача від 13.11.2024 року, судові витрати сплачені позивачем у виді судового збору у розмірі 1211,20 грн, вважати фактично понесеними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 76-82, 141, 178, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 274, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 256-257, 328, 261, 267, 1216-1218, 1223, 1261,1268 ЦК України, ст.524, 548, 549, 560 ЦК Української РСР, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Новгородківської селищної ради Кіровоградської області (місце знаходження: с-ще Новгородка, вул.Криворізька, буд.11 Кропивницький район Кіровоградська область, ) про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 , в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай) розміром 9,18 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Новгородківської селищної територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області, визначеної для громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «НИВА».

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.

Повне рішення складене 22 листопада 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення вручити (направити) сторонам.

Суддя Ю. РАЧКЕЛЮК