ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 жовтня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/742/24

Головуючий у першій інстанції - Карпинська Н. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1356/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів - Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

У С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , в якому просив:

- зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього на підставі судового наказу Городнянського районного суду Чернігівської області від 20.09.2010, і стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття;

- зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього на підставі заочного рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28.08.2015 і стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначав, що загальний розмір стягуваних з нього аліментів за вищезазначеними судовим наказом та заочним рішенням суду з 2015 року становить 1/2 частину всіх видів доходу щомісячно.

Указував, що порівняно з періодом, коли з нього було стягнуто аліменти, його та відповідачів матеріальне та сімейне становище суттєво змінилося.

З 28.01.2016 ним створено нову сім`ю, в якій народилось двоє дітей: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які перебувають на його утриманні. Дружина ОСОБА_7 не працює, оскільки син за своїм станом здоров`я потребує домашнього догляду, у зв`язку з чим вона перебуває у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею 6-річного віку.

Звертав увагу, що сімейний стан відповідачів також змінився, вони перебувають в сімейних відносинах, діти досягли 15 та 10 років, відповідачі мають змогу працювати та також брати участь в утриманні дітей.

Наголошував на тому, що дружина та діти від теперішнього шлюбу так само потребують витрат на утримання, як і діти від попередніх шлюбів, щодо яких він усвідомлює свій обов`язок по утриманню, але виконувати його у розмірі 1/2 частини доходу в нього немає фінансової можливості.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 06.08.2024 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Городнянського районного суду Чернігівської області від 20.09.2010 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягненням дитиною повноліття.

Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, присуджених згідно рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28.08.2015.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення районного суду скасувати в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове про відмову у задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при ухваленні рішення враховано зміну сімейного стану та не враховано, що у позивача змінився матеріальний стан (доходи) у бік покращення. Заявниця вказує, що зміна сімейного стану при покращенні матеріального становища не може бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Уважає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано висновок Верховного Суду, сформований у постанові від 22.07.2024 у справі №688/4308/23.

Зазначає, що у справі відсутні докази утримання позивачем доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 , судові рішення, виконавчі провадження щодо цих дітей відсутні. На день розгляду справи у матеріалах наявні лише докази стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , сам факт наявності у позивача дітей не свідчить про їх утримання.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Зменшуючи розмір аліментів, які стягуються на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Городнянського районного суду Чернігівської області від 20.09.2010 з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), суд першої інстанції виходив з того, що таке зменшення не суперечить нормам матеріального права і урівноважить інтереси дітей позивача.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що судовим наказом Городнянського районного суду Чернігівської області від 20.09.2010 (справа №2-н-27/2010) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.09.2010 і до повноліття дитини (а.с. 16-17).

29.10.2010 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Городнянського районного управління юстиції Козловим О.Л. винесено постанову №22224036 про відкриття виконавчого провадження з виконання вищезазначеного судового наказу №2-н-27, виданого 20.09.2010, який на даний час перебуває на виконанні (а.с 19).

Заочним рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28.08.2015 (справа №730/825/15-ц) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше встановленого чинним законодавством розміру, починаючи з 19.08.2015 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 20).

05.10.2015 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Городнянського районного управління юстиції Сергієнко А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №730/825/15, виданого 02.09.2015. Зазначений виконавчий лист повернуто 26.06.2024 за письмовою заявою стягувача згідно з п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 23).

28.01.2016 ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_9 , що вбачається з копії свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 91 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у цьому шлюбі народилась ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17.02.2016 виконкомом Гучинської сільради Ріпкинського району Чернігівської області, актовий запис №01 (а.с. 11), ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 20.10.2020 виконкомом Гучинської сільради Ріпкинського району Чернігівської області, актовий запис №02 (а.с. 12).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 29.03.2024 №84 ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сином ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та прабабусею ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 13).

Згідно із наказом ТОВ «Україна» №68-В від 13.10.2023 ОСОБА_7 , дояру, надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 13.10.2023 по ІНФОРМАЦІЯ_7 на підставі заяви ОСОБА_2 та довідки № 44 про потребу дитини у домашньому догляді виданої 13.10.2023 Ріпкинською амбулаторією ЗПСМ та згідно ЗУ «Про відпустку» (а.с. 14).

За відомостями із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, дохід позивача за період липень-грудень 2022 року склав 1382,40 грн, квітень-грудень 2023 року - 648547,28 грн, 1 квартал 2024 року - 149978,46 грн (а.с.130-132). Документів на підтвердження доходів відповідачки ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом №2-н-27 від 20.09.2010, що складений державним виконавцем Городнянського ВДВС СХ МРУ МЮ Маклюк О.П., вбачається, що станом на 15.03.2024 ОСОБА_13 має заборгованість у розмірі 81 577,20 грн (а.с. 47).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частина друга статті 51 Конституції України визначає, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Приписами ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції, у повній мірі проаналізувавши вищенаведені норми та надані сторонами докази, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються із позивача на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 з 1/4 до 1/6 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Так, судовим наказом Городнянського районного суду Чернігівської області від 20.09.2010 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.09.2010 і до повноліття дитини.

У подальшому, заочним рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28.08.2015 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше встановленого чинним законодавством розміру, починаючи з 19.08.2015 і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 на даний час є батьком чотирьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , при цьому на утримання ОСОБА_8 та ОСОБА_4 з позивача стягнуто аліменти на їх утримання за судовими рішеннями по 1/4 частині всіх видів доходу щомісячно на кожного, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні.

На даний час з позивача здійснюється стягнення аліментів в примусовому порядку на утримання сина ОСОБА_8 саме у визначеному судовим наказом розмірі - 1/4 частини доходу.

Тобто, після видання 20.09.2010 Городнянським районним судом Чернігівської області судового наказу, сімейний стан позивача змінився у зв`язку із народженням трьох дітей: доньок ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 , що згідно із положеннями ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру стягнутих з позивача аліментів.

Вищевказана обставина відповідно до ст. 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому такі положенні закону не виключають одночасне встановлення обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від змін матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібні правові висновки щодо застосування вказаної норми СК України викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22, від 10 жовтня 2023 року у справі № 6282/2454/22.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У цій справі апеляційний суд вважає встановленою наявність підстав для зміни розміру аліментів - зміна сімейного стану, що зумовила зміну матеріального стану.

Апеляційний суд погоджується з доводами позивача про те, що в нього немає фінансової можливості виконувати його обов`язок по утриманню сина ОСОБА_8 у визначеному судовим наказом розмірі, про що свідчить наявність у нього у виконавчому провадженні №22224036 з виконання судового наказу №2-н-27, виданого 20.09.2010 Городнянським районним судом Чернігівської області, заборгованості у розмірі 81 577,20 грн.

Заявниця стверджуючи про збільшення розміру доходу позивача, а отже і про спроможність сплачувати аліменти у визначеному судовим наказом розмірі, фактично перекладає весь тягар фінансового утримання дитини на батька з огляду на розмір його доходу. Проте суд виходить з того, що обов`язок батьків щодо утримання дитини має бути рівним, а не покладеним лише на платника аліментів. Апеляційний суд наголошує на тому, що розвиток дитини має забезпечуватись не лише за рахунок аліментних платежів, а і за рахунок доходів іншого з батьків. ОСОБА_2 , стверджуючи про значний розмір доходу позивача та можливість сплачувати аліменти у визначеному судовим наказом розмірі, не надала суду інформації щодо розміру та джерел її доходів, яка б дозволила зробити висновок про співмірність матеріальної участі обох батьків в утриманні сина.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_8 у розмірі 1/6 частини позивача урівноважить інтереси всіх дітей. Стягнення аліментів в даному випадку здійснюється у частці від заробітку (доходу) платника, тобто вказаний вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень залежно від рівня доходів платника і одночасно забезпечує обов`язкове стягнення аліментів у розмірі, не нижчому від гарантованого мінімального розміру, встановленого на рівні 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Районним судом слушно зазначено, що отримані відомості із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про доходи позивача за 2022-2023 роки, три місяці 2024 року (а.с.130-132), свідчать про те, що постійний стабільний високий дохід позивач отримує із квітня 2023 року, зростання доходу не може бути підставою для однозначного висновку про відмову у позові саме з цієї причини.

Посилання заявниці в апеляційній скарзі на висновки, викладені у постанові від 22.07.2024 у справі №688/4308/23 колегія суддів відхиляє, оскільки ці висновки зроблені за інших фактичних обставин, так як у кожній конкретній справі суд з`ясовує наявність підстав, передбачених статтею 192 СК України для зменшення розміру аліментів.

Посилання заявниці на відсутність у справі доказів утримання позивачем доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 , не заслуговують на увагу з огляду на наявність в матеріалах справи довідки Ріпкинської селищної ради Чернігівського району та області від 29.03.2024 про склад сім`ї, згідно з якою позивач проживає разом з дружиною ОСОБА_2 та дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06.08.2024 - без змін, оскільки воно ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять підстав для його скасування.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко