Справа № 296/9679/24
УХВАЛА

Іменем України

"21" жовтня 2024 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Адамович О.Й., розглядаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за змістом якої просить: виділити в натурі ОСОБА_1 53/400 ідеальних часток жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити в натурі ОСОБА_1 1/4 частку земельної ділянки, площею 0,0345 га з кадастровим номером :03:002:0093, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову за змістом якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження ОСОБА_2 Та ОСОБА_3 житлового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0093, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються судом для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду про задоволення позову та ці заходи повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

За змістом і формою заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам, встановленим у ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч.6 ст.151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно до п.п.4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову, фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року складає 3028 гривень

Таким чином за подачу до суду заяви про забезпечення позову потрібно сплати судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Однак, заявником до матеріалів заяви про забезпечення позову не додано документів що підтверджують сплату судового збору, що вказує на те, що заява подана без дотримання норм ч.6 ст. 151 ЦПК України.

Натомість разом із заявою про забезпечення позову позивач подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору за забезпечення позову, мотивуючи таке клопотання тим, що на даний час він не працює та являється малозабезпеченою особою, отриманих коштів від держави не вистачає навіть на повноцінне проживання, сплату комунальних послуг. Також просить врахувати, що він отримав право на безоплатну правову допомогу згідно Закону України «Про безоплатну правову допомогу», що підтверджує належність такої особи до соціально незахищених верст населення.

Надаючи оцінку клопотанню заявника про звільнення від сплати судового збору, суд дійшов такого висновку.

У ст. 8 Закону України "Про судовий збір" визначені умови щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Так ч. 1.ст. 8 Закону України "Про судовий збір", встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір").

Правовий аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що законодавцем встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, звільнити від сплати судового збору або відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Крім того, виходячи з вищенаведених вимог закону, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 у період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року отримав дохід у виді пенсії у розмірі 87100,00 грн.

Отже, розмір судового збору в сумі 605,60 грн. не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік (87100,00 х 5/100=4355,00 грн ).

Крім того, враховуючи наведені норми ст. 8 Закону України «Про судових збір», позивач не надав доказів, що він відноситься до тієї категорії осіб, за клопотанням яких суд може звільнити від сплати судового збору.

Щодо посилання позивача на звернення до Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, з метою отримання безоплатної правової допомоги суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.

Крім того, Законом України «Про безоплатну правову допомогу» не передбачено звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Таким чином належних та допустимих доказів наявності підстав, визначених у ч.1 ст.8 ЗУ "Про судовий збір" для звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору позивач при звернені до суду не подав.

Отже, за відсутності визначених законом умов для звільнення позивача від сплати судового збору або відстрочення судового збору з огляду на майновий стан сторони, суд дійшов висновку про відмову у задоволені поданого заявником ОСОБА_1 клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Суд наголошує, що саме заявник, який є позивачем у справі, повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі. На підтвердження незадовільного майнового стану можуть бути надані, наприклад, довідка про доходи за попередній календарний рік, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

При цьому, суд звертає увагу заявника на практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право позивача на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір це певний законний обмежувальний захід, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих і безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Приймаючи до уваги, що до заяви про забезпечення позову не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а клопотання про звільнення від сплати судового збору не містить належних доводів та доказів на підтвердження того, що майновий стан позивача перешкоджає сплаті судового збору, суд уважає, що заява про забезпечення позову подана без дотримання вимог ст.151 ЦПК України, в відтак підлягає поверненню заявнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.150, 151-153,352,353, 354 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з відповідною заявою про забезпечення позову, поданою з дотриманням вимог статті 151 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Й. Адамович