Справа № 128/2773/24
Провадження № 22-ц/801/2568/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
УХВАЛА

25 листопада 2024 рокуСправа № 128/2773/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді-доповідача Войтка Ю. Б.,

суддів Матківської М. В., Стадника І.М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником за довіреністю - ОСОБА_2 , до Прокурора Вінницької окружної прокуратури Посвалюка Я.І. та Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної неправомірними та незаконними діями,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником за довіреністю - ОСОБА_2 до Прокурора Вінницької окружної прокуратури Посвалюка Я. І. та Державної казначейської служби України «про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної неправомірними та незаконними діями»,- повернено позивачу ОСОБА_1 разом із доданими до неї документами. Роз`яснено ОСОБА_1 , що повернення позовної заяви не перешкоджає зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 19 листопада 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив відвід усьому складу цивільної палати Вінницького апеляційного суду та суворо заборонив розглядати його апеляційну скаргу, посилаючись на те, що наявні підстави для відводу (самовідводу) суддів ст. 36 ЦПК України. Вказує, що на його думку судді цивільної палати Вінницького апеляційного суду необізнані у ведені таких справ.

Вивчивши матеріали апеляційної скарги та заяву, апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Вимоги до заяви про відвід визначені статтею 39 ЦПК України.

За ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що нормами ЦПК України передбачено можливість задоволення відводу у разі існування передбачених законом підстав, що є доведеними та обґрунтованими, натомість зі змісту заявленого ОСОБА_1 відводу слідує, що його висловлювання ґрунтуються на припущеннях та нічим не доведені, тому не можуть бути підставою для відводу, тому заявлення ним завідомо безпідставного відводу у силу п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України є дією, що суперечить завданню цивільного судочинства та визнається зловживанням процесуальними правами.

Відтак, зазначена заява про відвід підлягає залишенню без розгляду з тих підстав, що заявлення відводу всьому складу цивільної палати апеляційного суду процесуальним законодавством не передбачено.

Подана апеляційна скарга також не може бути прийнята апеляційним судом до розгляду та підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Вивчивши апеляційну скаргу, а також внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень судові рішення апеляційного суду прийняті за скаргами ОСОБА_1 в цій справі, доходжу висновку про необхідність залишення апеляційної скарги заявника без розгляду в зв`язку зі зловживанням ним процесуальними правами.

Так, ОСОБА_1 неодноразово подавалися апеляційні скарги на зазначене судове рішення.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26.08.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2024 року повернуто скаржнику в зв`язку з тим, що апеляційна скарга не підписана, а ухвалами Вінницького апеляційного суду від 30.09.2024 та 07.11.2024 визнано, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу Вінницького районного суду та заявлений ним відвід усьому складу суду цивільної палати Вінницького апеляційного суду є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами. Водночас, апеляційну скаргу та заяву про відвід повернуто скаржнику.

За змістом статей 185, 357 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Проте обставини, що стали підставою для неодноразового повернення апеляційної скарги в даній справі не перестали існувати, оскільки ОСОБА_1 , ігноруючи викладені у вказаних ухвалах роз`яснення, вкотре подав 19 листопада 2024 року апеляційну скаргу, оформлену в аналогічний спосіб - у тексті апеляційної скарги ОСОБА_1 використовує лексику, яка не притаманна для написання ділових документів, зокрема апеляційних скарг. Крім того, ОСОБА_1 у прохальній частині заявляє клопотання «про відвід усьому складу цивільної палати Вінницького апеляційного суду», та «суворо забороняє їм розглядати його апеляційну скаргу з підстав необізнаності у ведені таких справ».

Такі дії безумовно свідчать про те, що заявник не шукає судового захисту, а намагається отримати протилежну оцінку обставин, які апеляційний суд у цій справі вже неодноразово визнавав підставою для повернення скарги та застосування до заявника заходів процесуального примусу.

Таким чином, звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, заявник використовує при цьому некоректну лексику, яка має цинічний (зневажливо-знущальний характер), що є виявом зневаги до суддів та судової системи загалом.

Заявник, подає аналогічну апеляційну скаргу, і в такий спосіб штучно збільшує кількість звернень, всупереч принципу правової визначеності ініціює повторне вирішення ідентичного питання.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України). Перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним (частина друга вказаної статті).

Зокрема, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, а саме подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Учасник судового процесу має користуватися процесуальними правами саме з метою виконання завдання цивільного судочинства, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Якщо ж такий учасник здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей, він виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами.

Відповідні заходи передбачені у частинах третій і четвертій статті 44, пункті 1 абзацу другого частини четвертої статті 135, частині дев`ятій статті 141, частині першій статті 143, пункті 5 частини першої статті 144, статті 148 ЦПК України (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 8 липня 2021 року у справі № 9901/235/20 (пункт 20; № у ЄДРСР 98728792), ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 9901/598/19 (№ у ЄДРСР 101029238)).

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

За змістом частини 1 ст. 143 ЦПК України передбачено, що суд з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства, може застосовувати заходи процесуального примусу, зокрема штраф в розмірі від 0,5 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України).

З огляду на вказане, беручи до уваги неодноразове подання апеляційної скарги з тими самими недоліками та його висловлювання, зокрема використання некоректної лексики, є виявом очевидної неповаги та свідчить про те, що апелянт ОСОБА_1 робить це зумисно, апеляційний суд розцінює такі дії як вияв небажання сприяти виконанню завдання цивільного судочинства та зловживання процесуальними правами.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що повернення апеляційної скарги в даному випадку не може розцінюватись як порушення права на доступ особи до суду. Адже, прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Тому апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2024 року слід залишити без розгляду. Вказане не позбавляє позивача можливості звернутися з апеляційною скаргою із дотриманням вимог ЦПК України.

При цьому апеляційний суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в Ухвалі від 14 листопада 2023 року у справі № 930/576/22 (номер у ЄДРСР 115061836).

З огляду на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без розгляду через зловживання особою, яка її подала, процесуальними правами, залишається без розгляду заява про відвід всьому складу судової палати з розгляду цивільних справ Вінницького апеляційного суду, оскільки процесуальним законом передбачено подання заяви про відвід конкретного судді (суддів), які розглядають відповідну справу, з обґрунтуванням підстав для такого відводу.

Керуючись статтями 36, 39, 44, 143, 144, 148, 357, 368, 389 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід всьому складу судової палати з розгляду цивільних справи Вінницького апеляційного суду - залишити без розгляду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2024 року залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя-доповідач Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

І. М. Стадник