справа № 619/7825/24
провадження № 2/619/1890/24
УХВАЛА

20 листопада 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

В провадженні судді Овсяннікова В.С. Дергачівського районного суду Харкіської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 заявив відвід судді.

В обгрунтування заяви вказує, що суддя Овсянніков В.С. неодноразово розглядав справи де позивачем або скаржником був позивач, а відповідачем була ОСОБА_2 та інші посадові особи представники державної виконавчої служби, поліції, прокуратури тощо. Усі звернення до суду позивача в першу чергу стосувались захисту порушених прав його сина малолітнього ОСОБА_3 , а також порушення його батьківських прав з боку відповідачки, а також інших посадових осіб які бездіяли через порушення прав малолітньої дитини.

Зазначає, що він неодноразово зазнавав порушень прав його сина, та його прав з боку судді Овсяннікова В. С. , які першочергово полягали у порушенні статей 6 та 8 Конвенції про права людини, а також стосувались інших числених порушень процесуальних та матеріальних норм права. Не етична поведінка судді під час розгляду позовних заяв та скарг змушувала неодноразово заявляти заяви про відвід судді від розгляду скарг. У тому числі подавати скаргу до ВРП.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_1 неодноразово у своїх скаргах заявляв недовіру судді - рішення про самовідвід у цій справі не прийняв хоча вже розглядав подібні позовні вимоги, які пов`язані з захистом малолітньої дитини. Відтак суддя планує розглядати поточну справу.

Справа має найвище значення для ОСОБА_1 через те, що протягом трьох років систематично та умисно порушуються права та інтереси його малолітнього сина, у зв`язку з чим він не може довіряти таку важливу справу судді, який неодноразово довів некомпетентність при розгляді справ пов`язаних з захистом прав малолітньої особи, в зв`язку з чим і виникла чергова позовна заява на захист дитини.

Жодного рішення на захист порушених прав дитини суддею прийнято не було.

Через це позивач не може довіряти розгляд важливої справи по захисту порушених прав свого сина судді ОСОБА_4 .

Розглянувши заяву про відвід судді, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заяву про відвід судді Саловим В.В. було заявлено безпосередньо в день судового засідання, тобто пізніше ніж за три робочі дні до призначеного судового засідання по скарзі, питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Підстави для заяви відводу судді передбачені ст.ст. 36, 37 ЦПК України.

Так, статтею 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Зазначені в заяві підстави про відвід фактично зводяться до незгоди із рішеннями судді в інших справах.

Факт подання скарг по інших справах не свідчить про упередженість судді.

Суд зазначає, що запровадження законодавцем інституту відводу судді, унормованого в положеннях ст.ст. 36-41 ЦПК України, мало на меті в першу чергу уникнення будь-яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства, якими є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

В рішенні у справі «Білуха проти України» (Заява N 33949/02) від 9 листопада 2006 року сказано: «стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Досліджуючи наведені критерії оцінки в межах даної справи суд відзначає, що презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного, однак, в даному випадку позивачем жодних доказів на підтвердження особистої упередженості судді Овсяннікова В.С. у вирішенні спору в цій справі не надано.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на нібито порушення його прав в інших справах, суд виходить з того, що незгода з процесуальними рішеннями судді в інших справах не є підставою для відводу.

Щодо доводів позивача про те, що жодного рішення на захист порушених прав дитини суддею прийнято не було, суд їх не приймає, оскільки ці доводи зводяться до бажання ОСОБА_1 самостійно обирати суддю, що суперечить положенням ст. 33 ЦПК України.

Заявлений відвід задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 36, 40, 44, 258-261 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Овсяннікова В.С. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виоговлено 22.11.2024.

Суддя В. С. Овсянніков