ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

21 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18875/24

Провадження № 22-з/4820/283/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т. В. (суддя-доповідач), Гринчука Р. С., Талалай О. І.

секретар судового засідання: Кошельник В. М.

з участю: представника відповідача - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , поданою його представником адвокатом Власенком Сергієм Тофіковичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2024 року, у складі судді Карплюка О.І.

встановив:

В липні 2024 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та ОСОБА_5 22 серпня 2017 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №1572.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2024 року позов задоволено.

Шлюб, зареєстрований 22 серпня 2017 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (актовий запис № 1572), розірвано.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , подану його представником адвокатом Власенком Сергієм Тофіковичем, відхилено, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2024 року залишено без змін.

В листопаді 2024 року від представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Заява представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 мотивована тим, що між ОСОБА_2 та приватним юристом Підгорецькою В. В. було укладено договір про надання правничої допомоги від 25.10.2024 № 19, яким визначено, що юридичну допомогу, що надається приватним юристом, клієнт оплачує в гривнях у розмірі 10 000 грн. Після завершення розгляду справи між ними було укладено акт виконаних робіт до даного договору. Зазначено, що ОСОБА_2 підтверджено, що послуги надані їй в повному обсязі і належної якості, а також остання немає претензій до наданих юридичних послуг.

Учасники справи повідомлені належним чином про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не зявилися. Представник позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала заяву про проведення судового засідання без її участі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд вважає, що у задоволенні заяви про стягнення судових витрат необхідно відмовити.

Встановлено, що відповідно до довіреності від 29.10.2024, посвідченої віцеконсулом Генерального Консульства України в Гамбурзі, ФРН, ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_3 бути її представником в судах будь-якої інстанції та будь-якої юрисдикції, в тому числі місцевих, апеляційних судах, Верховному Суді України по всіх категоріях справ з усіма правами, що стосуються її законних прав та інтересів.

В листопаді 2024 року ОСОБА_3 направила до суду заяву щодо ухвалення додаткового рішення про вирішення питання стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу.

Додатками до даної заяви долучено Договір № 19 від 25.10.2024, укладений між ОСОБА_2 (клієнт) та ОСОБА_3 (приватний юрист), за умовами якого остання зобов`язується надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах даного договору. Юридичну допомогу, що надається приватним юристом, клієнт оплачує у гривнях, у розмірі 10000 грн (п.4.1. Договору). Відповідно до акту приймання надання послуг за даним договором 09.11.2024 сторони підтвердили, що виконавець Підгорецька В.В. надала замовнику ОСОБА_2 послуги, вартість яких становить 10 000 грн та зазначено реквізити сторін.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята статті 135 ЦПК України).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про розірвання шлюбу.

Предметом апеляційного оскарження було судове рішення, ухвалене у справі про розірвання шлюбу. Тобто справа № 686/18875/24 є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до частини другої статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Отже, у малознічній справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокатом.

Проте поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019).

Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

З урахуванням викладеного та відсутності в матеріалах справи відомостей, що правнича допомога ОСОБА_2 щодо розгляду справи про розлучення надавалася адвокатом, колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про стягнення витрат на правничу допомогу необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 270, 374, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 щодо ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат у справі відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2024 року.

Судді: Т. В. Спірідонова

Р. С. Гринчук

О. І. Талалай