Номер провадження 2/754/4820/24
РІШЕННЯ

Іменем України

11 листопада 2024 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді: Сенюти В.О.,

при секретарі: Кочерги І.Ю.,

за участю:

представника відповідача: Курганова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Київгаз» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача АТ «Київгаз» про захист прав споживача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1 та зареєстрований в вищевказаній квартирі. Отже, ОСОБА_2 є споживачем послуг які надає відповідач. За користування газом для приготування їжі позивач сплачував рахунки за визначеними тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення індивідуального лічильника газу. Тобто, позивач вже сплатив кошти за його встановлення. Також, ОСОБА_2 звертався до ПАТ «Київгаз» (АТ «Київгаз») з питанням щодо встановлення у квартирі, у першочерговому порядку та безкоштовно як учаснику бойових дій газового лічильника. На звернення позивача, останньому повідомлено, що квартиру АДРЕСА_1 поставили в чергу на безоплатне встановлення приладу обліку газу, вказане питання буде вирішено до кінця 2017 року. Встановлення в будинку, де проживає позивач, будинкового вузла обліку газу не звільняє відповідача від обов`язку встановити індивідуальний лічильник у квартирі позивача. На підставі викладеного, позивач звертається до суд з даним позовом та просить визнати ухилення AT «Київгаз» від встановлення в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 індивідуального лічильника природного газу неправомірними діями та зобов`язати AT «Київгаз» встановити в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 індивідуальний лічильник природного газу з цільовим призначенням для приготування їжі.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26.07.2024 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

19.09.2024 представником АТ «Київгаз» Кургановим Д.О. до суду подано відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву, АТ «Київгаз» заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, а позовну заяву вважає безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. АТ «Київгаз» заперечує, щодо порушення ним норм чинного законодавства, що передбачені ст. 6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Звертає увагу на те, що письмові матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач є власником квартири. Відповідно до вимог чинного законодавства тільки власник майна має право звертатися до суду з відповідним позовом щодо порушених своїх прав відповідно до вимог ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо зобов`язання АТ «Київгаз» встановити індивідуальний лічильник природного газу. Відсутність правовстановлючих документів позивача свідчить про відсутність порушеного права ОСОБА_2 .

В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Матеріали справи містять заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача АТ «Київгаз» Курганов Д.О. проти задоволення позовних вимоги заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п .п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Правовідносини з постачання, обліку природного газу споживачам, встановлення газових лічильників регулюються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газ» (надалі - Закон), Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 (надалі - Тимчасове положення), Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (надалі - Кодекс ГРМ).

Відповідно до положень ст. 6 Закону «Про забезпечення комерційного обліку природного газ» суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані: 1) забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; для приготування їжі - до 1 січня 2023 року.

Згідно ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до п. 4 Тимчасового положення можливість об`єднання споживачів в єдину групу для поліпшення ведення обліку природного газу визначається схемою газопостачання. Рішення про необхідність об`єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи. Ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом ГРС. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Згідно до ч. 3, 4, 14 ст. 17 Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» комісія затверджує нормативно-правові акти, зокрема порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення державних регульованих цін і тарифів для суб`єктів природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг, а також надає роз`яснення з питань застосування нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 1 гл. 5 розділу IX Кодексу ГРМ за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загально будинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загально будинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

На виконання вищевказаних вимог та з метою запровадження повного комерційного (приладного) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортного природнього газу і природнього газу власного видобутку згідно ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та у відповідності до виділеного фінансування 10.12.2015 за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено загальнобудинковий лічильник, за яким споживачам здійснено нарахування за спожитий природній газ.

Встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу в житловому будинку за вищевказаною адресою здійснено за ініціативи та за рахунок Оператора ГРМ - АТ «Київгаз».

Як зазначалося вище, згідно вимог ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Позивач, звертаючись до суду із позовом, посилається на порушення відповідачем прав позивача, як співвласника квартира на встановлення індивідуального лічильника природного газу відповідачем.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України.

У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.

Всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач ОСОБА_2 не надав належних, допустимих та достовірних доказів, на підтвердження того, що останній є співвласником квартири АДРЕСА_1 .

Верховний Суд у постанові від 23.04.2024 у справі № 922/1767/22 (922/3365/23) вказав, що відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові.

Наведене вище положення чинного законодавства та відсутність правовстановлюючих документів позивача на квартиру АДРЕСА_1 , позбавляє суд можливості встановити порушене право позивача, як співвласника квартири на встановлення індивідуального лічильника при родного газу.

Зважаючи на викладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовної заяви відсутні.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судовий збір компенсується за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12- 13, 81, 141, 142, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Київгаз» про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Повний текст рішення суду виготовлений 21 листопада 2024 року.

Суддя В.О. Сенюта