Справа № 756/7045/24
Провадження № 2/756/3557/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Тагієва Р.Д.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3 з 2011 року. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11.06.2021 шлюб було розірвано. Від шлюбу у сторін народились діти: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент розірвання шлюбу сторони досягли згоди стосовно визначення місця проживання дітей, а саме: старший син ОСОБА_6 - залишається проживати з батьком, а молодший син ОСОБА_7 - з матір`ю. Водночас, починаючи з 01.09.2021 молодший син ОСОБА_7 також почав проживати з позивачем. На цей час діти зареєстровані та проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Діти повністю виховуються та утримуються позивачем самостійно. Натомість відповідач не бере участі у вихованні синів, не відвідує їх, не цікавиться їх життям, здоров`ям, вихованням, успіхами в навчанні, морально та матеріально не підтримує дітей. За відомостями позивача, відповідачка перебуває у фактичних відносинах з іншим чоловіком, від якого має іншу дитину, яка народилась у 2022 році. На підставі викладеного, позивач просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 10.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та призначено підготовче засідання.

18.09.2024 до суду від Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов висновок від 28.08.2024 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 щодо її дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протокольною ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18.09.2024 підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, закрито, призначено справу до розгляду по суті.

Позивач та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали позов у повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. При цьому, 13.08.2024 ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій зазначила, що до заявлених вимог заперечень не має.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. При цьому, 18.09.2024 на адресу суду від представника третьої особи надійшла заява, в якій серед іншого, просив розглянути справу за відсутності уповноваженого представника.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що є матір`ю позивача, раніше мешкала та мешкає на цей час разом із сином та його сім`єю. До розлучення сторін ОСОБА_3 не дуже цікавилась дітьми, більше займалась собою. Зазначила, що відповідачка з 2021 року не проживає з її сином, діти проживають з її сином (позивачем), Єгор - молодший син сторін - з 2021 року проживає разом з батьком. Відповідачка не приймає участі у вихованні, навчанні дітей, не спілкується з ними, ніколи не дзвонить дітям, не цікавиться їх життям, мешкає разом з іншим чоловіком.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що він є хрещеним позивача, знає його з дитинства. Зазначив, що позивач познайомився з відповідачкою після її відносин з іншим чоловіком, закохався та жив з нею, але свідок багато разів бачив, що відповідачка спілкується з іншим чоловіком, який приїздив прямо до їх дому та забирав її. Відповідачка не дуже цікавилась подружнім життям, їй хотілося гуляти. Після розлучення сторін, він не бачив, щоб ОСОБА_3 приїздила до дітей чи цікавилась ними. А позивача діти дуже люблять, він піклується про них.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11.06.2021.

Від шлюбу у сторін народились діти: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 02.08.2011 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 29.03.2019.

Як вбачається з витягів з реєстру територіальної громади, діти сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Дошкільного навчального закладу загального типу № 56 Подільського районного м. Києва № 25 від 21.05.2024, з 20.05.2021 ОСОБА_5 зарахований до закладу та відвідує його по цей час. За час відвідування дитиною садочка, його приводять та забирають батько та бабуся, з матір`ю ОСОБА_10 працівники жодного разу не спілкувались. В спілкуванні в батьківських чатах з педагогами, батьківських зборах приймає участь лише батько.

Згідно із довідки Загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Середня загальноосвітня школа № 93» Подільського районного м. Києва № 132 від 27.05.2024, ОСОБА_4 навчається в 7-В класі цієї школи. Зі слів класного керівника мати дитини на батьківські збори не приходить, з вчителями не спілкується, навчанням дитини в школі не цікавиться.

З долучених до матеріалів справи, декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, щодо пацієнтів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , законним представником дітей є їх батько ОСОБА_1 .

Відповідно до довідок КНП «ЦПМСД № 2» від 22.05.2024, 21.05.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за амбулаторією № 8, за весь період обслуговування, з дітьми на прийом приходить батько ОСОБА_1

13.08.2024 відповідач подала до суду заяву, у якій зазначила, що до заявлених вимог заперечень не має.

Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією надано висновок №106-7700 від 17.09.2024 про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, серед іншого зазначається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 2011 року по 2021 рік. Від шлюбу народилися ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . З 2021 року діти проживають з батьком та перебувають на його утриманні, батько забезпечує потреби синів в повному обсязі, для дітей створені умови для їх проживання та виховання. Мати самоусунулась від виконання покладених на неї батьківських обов`язків по вихованню дітей, що виражається в її бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язків, обов`язками щодо фінансового забезпечення. Малолітній ОСОБА_4 був присутній на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та пояснив, що не бачив матір два роки, вони не спілкуються. Ураховуючи викладене, Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, рекомендує позбавити відповідача батьківських прав відносно її синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Наведені вище обставини переконують суд в тому, що поведінка відповідача відносно її синів є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.

В контексті приписів ч. 6 ст. 19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами.

Надаючи оцінку висновку Подільської РДА в м. Києві, наданому в порядку ст. 19 СК України, суд виходить з того, що згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд погоджується з висновком Подільської РДА в м. Києві як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання нею батьківських обов`язків, відсутність прояву інтересу до здоров`я, виховання дітей, їх долі, що свідчить про ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Також суд приймає до уваги заяву матері - відповідача, у якій вона не заперечила щодо позбавлення її батьківських прав щодо дітей.

На підставі викладеного, керуючись принципом найкращого забезпечення інтересів дітей, закріпленим у Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, суд приходить до висновку про доведеність невиконання відповідачем батьківських обов`язків, умисність таких дій та свідоме нехтування ними, безвідповідальне ставлення до їх виконання. Провівши ретельний аналіз можливих наслідків позбавлення відповідача батьківських прав в аспекті встановлених обставини, суд приходить до висновку, що саме застосування до неї крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відносно синів забезпечить захист інтересів дітей, а наявні мотиви для позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п. 48 рішення від 18.12.2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п. 65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини».

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач дійсно не виконує свого батьківського обов`язку по утриманню та вихованню дітей, а тому позовні вимоги щодо позбавлення її батьківських прав підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись статтями 12 - 13, 76 - 81, 89, 259, 263 - 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) батьківських прав відносно синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 11.11.2024.

Відомості про сторін:

1.Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

2.Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 );

3. Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (місцезнаходження: м. Київ, вул. Борисоглібська, 14 , ).

Суддя М. М. Ткач