Справа №: 398/6362/23
провадження №: 2/398/1055/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"15" листопада 2024 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі: головуючої судді Голосеніної Т.В.

за участю секретаря судового засідання Шаповал І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № від 08.10.2019 року у загальному розмірі 13 435,16 грн, а також понесених судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.10.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № .

Цей договір, паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», що розміщені на сайті товариства та з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до яких він приєднався підписавши договір, складають єдиний кредитний договір.

На підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк», первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплатив первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнюють ціні договору, у порядку та строки, встановлені цим договором.

Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників.

02.12.2022 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № НІ/11/7-Ф, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набув у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги.

Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 року реєстру прав вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 13 435,16 грн, з яких: 6 892,84 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 0,31 грн сума заборгованості за відсотками, 5 999,76 грн - сума заборгованості за щомісячними процентами; 542,25 грн - сума заборгованості за пенею.

Позивачем зазначено, що всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання, тому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 435,16 грн та судові витрати.

Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Нероди Л.М. від 29.04.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

26.09.2024 року справу розподілено судді Олександрійського міськрайонного суду Голосеніній Т.В.

Ухвалою від 26.09.2024 року справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, 02.07.2024 року подала заяву про відкладення розгляду для ознайомлення з позовом та додатками, проте відзиву або пояснень на час розгляду справи не подала.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що 08 жовтня 2019 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , за умовами якого відповідач отримала кредит на суму 7 535,00 грн на строк 24 місяці. Укладаючи кредитний договір, відповідач погодилася, що всі інші умови кредитного договору викладені у паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», розміщених на сайті www.kreditmarket.ua, з якими відповідач ознайомилася до укладення цього договору.

ОСОБА_1 до укладення договору про надання кредиту підписала паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4228024, в якому роз`яснено інформацію щодо реальної річної процентної ставки 106,44 %, орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, графік платежів та штрафні санкції за прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 2.2кредитного договору цей договір, паспорт кредиту № 4228024 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 18.09.2019 року складають єдиний кредитний договір.

За умовами договору кредит надається клієнту безготівковим шляхом, сторонами також обумовлено загальну вартість кредиту за весь строк користування кредитом та реальну річну процентну ставку, що відображено у паспорті кредиту.

07.10.2016 року міжТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ПАТ «Таскомбанк» укладенодоговір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передало (відступило) ПАТ «Таскомбанк» свої права вимоги до позичальників, а ПАТ «Таскомбанк» набуло права вимоги за кредитними договорами та сплатило ТОВ «ФК «ЦФР» за відступлення права вимоги грошові кошти.

Сторони договору погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог. Розмір заборгованостей позичальників, права вимоги до яких відступаються згідно реєстру прав вимог, вказуються у кожному окремому реєстрі до цього договору.

Відповідно до договору факторингу № НІ/11/7-Ф, укладеного 02.12.2022 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», АТ «Таскомбанк» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників.

Згідно з витягом з реєстру прав вимог від 02.12.2022 року до договору факторингу № НІ/11/7-Ф, АТ «Таскомбанк» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № від 08.10.2019 року у загальному розмірі 13 435,16 грн, з яких: 6 892,84 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 0,31 грн сума заборгованості за відсотками, 5 999,76 грн - сума заборгованості за щомісячними процентами; 542,25 грн - сума заборгованості за пенею.

Також до матеріалів позовної заяви позивачем додано розрахунок заборгованості за період з 02.12.2022 рокудо 31.10.2023 року за кредитним договором № від 08.10.2019 року.

Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного.

За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 1 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі N 910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Позивач зазначає, що 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» було укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого АТ «Таскомбанк» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № від 08.10.2019 року.

Суд враховує, що договір про відступлення права вимоги між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено 07.10.2016 року, тобто до отримання ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги до відповідача за кредитним договором № від 08.10.2019 року.

Таким чином,кредитний договір № між ТОВ«ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладений08.10.2019 року,тобто через три роки після укладення07.10.2016 року договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк». Право вимоги до ОСОБА_1 не існувало на момент укладення договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016року. Вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ«ФК «Центр фінансових рішень» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року не було, та сторони не могли передбачити, що 08.10.2019 року ТОВ«ФК «Центр фінансових рішень» буде укладений кредитний договір з ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач не надав доказів відступлення йому права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № , оскільки даний договір був укладений 08.10.2019 року, а договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, за умовами якого АТ «Таскомбанк» отримало від ТОВ«ФК «Центр фінансових рішень» право вимоги за кредитними договорами, був укладений 07.10.2016 року, тобто за три роки до укладення кредитного договору.

Передача за правочином невизначених вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у виді не укладеності відповідного правочину.

Крім того, відповідно до п. 2.2 договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору.

Отже, згідно договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року права вимоги, що мають бути передані від первісного кредитора до нового кредитора, вказуються лише у реєстрі прав вимог. Але жодного реєстру прав вимог чи витягу з реєстру прав вимог до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року позивачем до позовної заяви не долучено.

Суд враховує, що позивач не надав доказів отримання ним права вимоги від первісного кредитора за кредитним договором № № від 08.10.2019 року, укладеним між ТОВ«ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 , а тому дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Статтями 12, 13, 81ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові відшкодуванню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Кропивницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 15 листопада 2024 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Cуддя Т.В. Голосеніна