справа № 165/3504/24
провадження №2-о/165/120/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Король І.С.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного,-

встановив:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Свередюк Ю.А. звернулася до суду із заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 , його представник заявника ОСОБА_4 не з`явилися, представник заявника подала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала, просила справу розглядати у її відсутності.

У судове засідання представник ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, подав суду заяву про залишення заяви про встановлення факту без розгляду з підстав наведених у ній (а.с.51). Наголосив, що заявник просить встановити факт утримання дитини, біологічним батьком якої останній не є. Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання за ним певного соціально-правового статусу - батька, який утримує дитину для подальшого оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Для підтвердження утримання дитини вітчимом необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав батька обмежується або припиняється. Вважає, що у вказаній справі наявний спір про право зокрема, спір щодо участі вітчима у вихованні та утриманні дитини та/або ухилення від участі у вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Для підтвердження самостійного виховання дитини іншою особою, окрім батьків, необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав біологічних батьків обмежується обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.

У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо вони не пов`язані з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Спори, що виникають між сторонами, вирішуються шляхом перемовин, а в разі неможливості вирішити конфлікт - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Заявник просить установити факт перебування на його утриманні дитини, яка є дочкою його дружини, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для біологічного батька дитини.

З огляду на зазначене, вбачається, що у справі, наявний спір про право - зокрема, спір щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від участі у вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування (частини четверта, п`ята статті 19 СК України) .

Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт перебування дитини на утриманні у вітчима може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі щодо виконання батьками, зокрема біологічним батьком, обов`язків з виховання дитини.

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

Тому подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі одного з батьків у вихованні й утриманні дитини. З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків виховання дитини, то питання, заявлене ОСОБА_1 у цій справі, може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини за загальним правилом у позовному провадженні.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 (справа №201/5972/22).

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, враховуючи, що під час розгляду справи у порядку окремого провадження про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини військовозобов`язаного, виник спір про право, який не може бути встановлений за правилами окремого провадження, а лише в порядку позовного провадження, суд дійшов висновку про необхідність залишення заяви без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право звернення з позовом на загальних підставах.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий підпис Орися ФЕРЕНС-ПІЖУК