Провадження № 2/369/2896/24
РІШЕННЯ

Іменем України

21.06.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчка А.Я,

при секретарі Ведмеденко Н. М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у неї та відповідача ОСОБА_2 є спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.08.2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03 березня 2015 року. Вказане рішення набрало законної сили та на підставі виконавчого листа здійснювалося стягнення аліментів.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 донька сторін ОСОБА_3 досягла повноліття та будь-яка матеріальна допомога донці зі сторони відповідача була припинена.

При цьому, наразі ОСОБА_3 навчається у комунальному закладі професійної (технічно-професійної) освіти «Київський професійний коледж «Синергія» ІІІ атестаційного рівня на денній формі навчання та є студенткою 3-го курсу, за професією «Адміністратор, агент з організації туризму, діловод». Строк навчання становить з 01.09.2021 року до 28.06.2024 року. Дані відомості підтверджуються довідкою № 571 від 07.11.2023 року виданою «Київським професійним коледжем «Синергія».

У зв`язку з навчанням повнолітня донька сторін - ОСОБА_3 , у трудових відносинах не перебуває, додаткових джерел для існування немає, тому потребує матеріальної допомоги з боку обох батьків.

Крім того, позивач вказує, що донька має ряд захворювань та потребує лікування, на яке необхідні кошти.

Також позивач вказує, що донька є власницею 1/2 нерухомого майна (квартири), однак проживати в ній немає змоги, оскільки в ній через неправомірні дії відповідача та іншого співвласника квартири відсутні умови для проживання дитини, тому позивач з донькою вимушені орендувати квартиру для проживання, на оплату якої таж необхідні кошти.

При цьому, донька ОСОБА_3 проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні.

У свою чергу, відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу донці незважаючи на те, що він є достатньо фінансово забезпеченим, не має на утриманні інших осіб та має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки.

При цьому, у власності відповідача наявне нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, житловою площею 90,3 кв. м., загальною площею 252,1 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, 0,150 га, для ведення особистого селянського господарства 0,0,25 га, загальною площею 0,175 га.

З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь, у розмірі 1/3 частини, від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 19.11.2023 року до досягнення донькою 23 років, за умови, що вона продовжуватиме навчання.

У відповідь на доводи позивача викладені у позовній заяві, від відповідача ОСОБА_2 , 06.12.2023 року, за вх. № 58174, до суду надійшов відзив, згідно з яким, відповідач повністю заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача, та вказує, що має середньомісячний дохід на рівні 3 595,67 грн, що підтверджується довідкою № 1/11 від 28.11.2023 року ПП «Союз Вікторія», тобто, згідно вказаної довідки дохід відповідача з листопада 2022 року по жовтень 2023 року склав 80 400,00 грн, без вирахування податків, які склали 15 678,00 грн та аліментів у розмірі 21 573,96 грн, тобто чистого доходу відповідач отримав лише 43 148,04 грн. При цьому, згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік», з 01.01.2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить 2 589,00 грн, тому з наведеного можна зробити висновок, що дохід відповідача прирівнюється до мінімального прожиткового мінімуму визначеного законом та свідчить про неможливість останнього сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки яка продовжує навчання.

Натомість позивач має значно вищий дохід та має можливість утримувати доньку у разі такої необхідності.

Щодо твердження, позивачки про наявність у відповідача нерухомого майна у вигляді житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач зазначає, що вказане майно перереєстроване за АТ «Альфа-Банк» на підставі іпотечного договору, оскільки у 2008 році відповідач став власником нерухомого майна, про яке зазначає позивач, яке було набуто у власність за кредитні кошти, строк виконання кредитних зобов`язань йому було встановлено 29.09.2028, а нерухоме майно обтяжено. При цьому, фінансова криза 2009-2013 років стала наслідком того, що відповідач не зміг повернути баку кредитні кошти, а тому банк реалізував за собою право перереєстрації права власності на нерухоме майно. Тому відповідач не є власником даного майна.

Враховуючи наведені у відзиві доводи та долучені до нього докази, відповідач вважає, що його дохід не є достатнім для утримання повнолітньої доньки, та те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими.

Також відповідач зазначає, що позивачем у своїй позовній заяві не наведено фактів потреби доньки у матеріальній допомозі, при цьому, позивачкою не надано будь-яких доказів, що донька продовжуватиме навчання після 28.06.2024 року, як зазначено у довідці навчального закладу про термін навчання. Крім того, договір оренди житлового приміщення припинив свою дію і позивачем не надано до суду відомостей про продовження строку дії такого договору.

Щодо твердження позивача про приведення квартири, де перебуває у власності доньки у непридатний для проживання стан (стан забудовника), вказує, що дані відомості не стосуються предмету спору та відсутні будь-які докази, що саме дії відповідача та другої доньки, яка є співвласником квартири, квартира перебуває у такому стані.

При цьому, вважає, що у зв`язку з тим, що донька є співвласником 1/2 квартири, куди за рішенням суду була вселена, має право розпоряджатися цим майном там проживати та в тому числі робити ремонт, а тому вважає недоречним посилання у позовній заяві оренду житлового приміщення, як на підставу для стягнення аліментів.

Щодо необхідності лікування доньки та витрат на медикаменти відповідач вважає, що вони є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами, а тому у разі наявності підстав повинні стягуватися у інший спосіб. Крім того, надані до суду чеки містять застарілу інформацію, ще до повноліття доньки, тому не можуть свідчити про необхідність доньки наразі у придбанні цих медикаментів.

За таких обставин відповідач вважає, що позивачем не доведено необхідності застосування ст. 199 СК України, а позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Крім того, відповідач просив суд покласти на позивача судові витрати понесені ним з розглядом справи у сумі 6 500 грн у підтвердження надав до суду договір про надання правничої допомоги 04/12/23, акт приймання-передачі наданих послуг № 10 від 05.2023 року, рахунок на оплату № 87 від 04.12.2023 року.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. При цьому, ще раз наголосила суду, що донька не має змоги працювати через навчання та самостійно утримувати себе, тому потребує допомоги батьків. А також надала до суду медичну документацію за 2024 рік, щодо стану здоров`я доньки.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. При цьому, у відзиві вказав, що просить суд проводити судовий розгляд справи за його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши думку учасників провадження, дослідивши письмові докази у справі, відзив відповідача, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Згідно ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 8, 9 ст. 7 СК України).

Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Так, відповідно до частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини 3 статті 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

З матеріалів справи вбачається, що 17.11.2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 17.11.2023 року її будо передано до провадження судді Дубас Т. В.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.11.2023 року у справі було відкрито позовне провадження та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу у порядку ст. 178 ЦПК України, скористатися правом на подання відзиву на позовну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач вказаним правом скористався та 06.12.2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов відзив відповідача на позовну заяву.

Однак, згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутньої Н.О. № 55 від 25.01.2024 року, щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/19161/23 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 26.01.2024 року у зв`язку з мобілізацією головуючої судді Дубас Т.В. вказану справу передано на розгляд судді Волчку А.Я.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А. Я. від 26.01.2024 року справу було прийнято до провадження та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Під час судового розгляду, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено наявними у справі матеріалами.

Згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.08.2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03 березня 2015 року. Вказане рішення набрало законної сили та на підставі виконавчого листа здійснювалося стягнення аліментів на утримання дитини, що підтверджено наявними у матеріалах справи копією виконавчого листа № 369/2270/15-ц від 20.08.2015 року, копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 48552519.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 донька сторін ОСОБА_3 досягла повноліття та будь-яка матеріальна допомога донці зі сторони відповідача була припинена.

При цьому, наразі донька сторін ОСОБА_3 навчається у комунальному закладі професійної (технічно-професійної) освіти «Київський професійний коледж «Синергія» ІІІ атестаційного рівня на денній формі навчання та є студенткою 3-го курсу, за професією «Адміністратор, агент з організації туризму, діловод». Строк навчання становить з 01.09.2021 року до 28.06.2024 року, що підтверджується підтверджуються наявною у матеріалах справи довідкою № 571 від 07.11.2023 року виданою «Київським професійним коледжем «Синергія».

У зв`язку з навчанням ОСОБА_3 у трудових відносинах не перебуває, додаткових джерел для існування немає, тому не може сама себе забезпечувати та потребує матеріальної допомоги з боку обох батьків.

Згідно з наявними у матеріалах справи матеріалами вбачається, що наразі донька сторін ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , та перебуває на її утриманні.

При цьому, судом встановлено, що незважаючи на наявність у доньки права власності на 1/2 частини квартири вона з матір`ю вимушена проживати на орендованій квартирі, оскільки у вказаній квартирі відсутні належні для проживання умови, що підтверджено наявними у матеріалах справи копіями актів депутатів від 21.07.2023 року та 21.07.2023 року про обстеження квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та копією акту обстеження умов служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області.

Факт проживання на позивача та доньки сторін в орендованому житлі підтверджується наявною у матеріалах справи копією договору оренди житлового приміщення від 22.08.2022 року та поясненнями позивача наданими під час судового розгляду справи.

При цьому, твердження сторони відповідача про недійсність договору оренди житлового приміщення суд не бере до уваги, оскільки наявність у договорі оренди строку його дії не свідчить про його розірвання та вказане питання не є предметом спору у даному випадку.

Крім того, як вбачається з позовної заяви та наданих до суду копій медичної документації донька сторін потребує також матеріального забезпечення у зв`язку зі своїм станом здоров`я.

При цьому, заперечення сторони відповідача що лікування доньки та витрати на медикаменти є додатковими витратам, що викликані особливими обставинами та у разі їх наявності повинні стягуватися у інший спосіб, суд не бере до уваги оскільки таким чином позивач обґрунтовує необхідність повнолітньої доньки у забезпеченні її батьками у зв`язку з навчанням, а ст. 185 СК України «Додаткові витрати», до повнолітніх дітей не застосовується, та враховується саме під час стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в порядку ст. 199 СК України.

А також, суд звертає увагу сторони відповідача, що стороною позивача до суду під час судового засідання була надана оновлена медична документація за 2024 рік та витрати пов`язані з цим на дитину.

При цьому, за твердженнями позивачки відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання їх повнолітньої доньки, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Будь-яких доказів протилежного суду не надано.

Так, відповідно до ч. 1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу.

На відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько або мати можливість надання такого утримання.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України).

Так, відповідачем на підтвердження своєї неплатоспроможності надано до суду довідку про доходи № 1/11 від 28.11.2023 року виданою ПП «Союз «Вікторія», згідно з якою він працює на посаді юриста у ПП «Союз «Вікторія», та його середньомісячний дохід за період з 01.11.22 року по 31.10.2023 року складає 6 700 грн, тобто сукупний дохід за рік склав 80 400 грн, однак із вирахуванням податків та аліментів, які він сплачував до повноліття доньки його дохід складав 43 148,04 грн за рік. А також відповідач надав до суду Витяг інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з якого вбачається, що нерухоме майно про яке вказує позивач, як власність відповідача, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, житловою площею 90,3 кв. м., загальною площею 252,1 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, 0,150 га, для ведення особистого селянського господарства 0,0,25 га, загальною площею 0,175 га, перебуває у власності АТ «Альфа-Банк» .

При цьому, суд враховує відсутність у власності відповідача вказаного майна, однак не вважає надані до суду докази достатніми для встановлення його неплатоспроможності та відсутності можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній донці яка продовжує навчання.

Більше того, відповідач не надав до суду будь-яких відомостей, що за своїм станом здоров`я він не може працювати, він має на утриманні непрацездатних осіб, що також судом враховується при ухваленні рішення щодо стягнення аліментів на утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Отже, відповідачем не доведено, що він не в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання.

Крім того, на заперечення сторони відповідача з приводу того, що донька навчається на безоплатній основі та отримує стипендію, суд повідомляє наступне, що під час судового розгляду, судом встановлено, що донька сторін дійсно навчається на безоплатній основі, однак згідно доводів позивача, встановлено, що вона несе витрати на проїзд доньки до навчального закладу, харчування її, забезпечення одягом, купівлею приладдя необхідного для навчання. При цьому, у суду відсутня будь-яка інформація, щодо отримання донькою сторін стипендії, жоден із сторін такої інформації суду не надав.

Таким чином, підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено.

Однак, ураховуючи наведене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховує доводи сторони позивача та заперечення сторони відповідача, фінансовий стан відповідача суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дати настання повноліття доньки до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, що буде справедливим та достатнім, порівнюючи обов`язки кожного із батьків щодо спільної дитини, оскільки і позивач у справі зобов`язана також утримувати дитину матеріально на період навчання до досягненню нею 23 років.

При цьому, оскільки позовні вимоги стосуються стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання суд вважає за необхідне стягнути їх саме з дня настання повноліття доньки, а саме з 19.11.2023 року, а не з дня звернення до суду з даним позовом 17.11.2023 року.

Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1 073,60 грн.

Керуючись ст. ст.2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19.11.2023 року до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Допустити негайне виконання судового рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 01.07.2024 року.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя Андрій ВОЛЧКО