Справа № 953/6030/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Зуб Г.А.
за участю секретаря - Черниш О.М.,
розглянувши у відкритому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, які заподіяні залиттям квартири,-
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.
Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, від представника позивача адвоката Царьова Р.В. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, в тому числі і на сайті Судової влади України, причину не явки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження.
31.03.2021 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зубу Г.А.
05.04.2021 судом здійснено електронні запити з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача та позивача, відповіді на які надано 05.04.2021.
05.04.2021 судом надано запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надійшов до суду 19.04.2021.
Ухвалою судді від 29.04.2021 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та постановлено здійснювати виклик відповідача також через офіційний сайт Судової влади України.
24.09.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява про забезпечення позову, яка розподілена судді Зубу Г.А.
Ухвалою судді від 29.09.2021 заяву про забезпечення позову повернено заявнику.
23.10.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява про забезпечення позову, яка розподілена судді Зубу Г.А.
Ухвалою суду від 27.10.2021 заяву про забезпечення позову задоволено частково.
22.11.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява про забезпечення позову, яка розподілена судді Зубу Г.А.
Ухвалою суду від 01.12.2021 заяву про забезпечення позову задоволено частково.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_4 належить на праві власності позивачу, в якій позивач зареєстрований та мешкає.
12.03.2021 відбулось залиття квартири позивача, про що комісією складено Акт №70/03/21 про залиття квартири АДРЕСА_4 від 12.03.2021, затвердженого начальником дільниці №14 КП «Жилкомсервіс», з якого вбачається, що комісія в складі інженера дільниці №14 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_3 , майстра дільниці Київського району КП «Харківводоканал», провели обстеження квартири АДРЕСА_4 , та встановила що, при обстежені з`ясовано, що у квартирі АДРЕСА_3 спостерігаються сліди залиття: в коридорі та кухні на натяжній стелі (включно з місцями розташування електричних ламп та на фрізах) у вигляді плям рудого кольору та здуття; на підлозі спостерігається здуття ламіната приблизною площею 1,5 кв.м.; в одній із житлових кімнат в куті на стіні та під стелею приблизною загальною площею до 2 кв.м. При обстеженні електромережі встановлено, що на кухні не працює освітлення та розетки. Зі слів мешканців кв. АДРЕСА_3 вода, внаслідок даного залиття, спостерігалась на підлозі в коридорі та на кухні. Для з`ясування причин залиття квартири АДРЕСА_3 обстежити вище розташовану квартиру АДРЕСА_2 не було можливості у зв`язку з відсутністю мешканців квартири АДРЕСА_2 . Ймовірною причиною залиття квартири АДРЕСА_3 є необережне ставлення вище розташованої квартири АДРЕСА_2 до внутрішньо-квартирних систем водопостачання та водовідведення. Станом на 12.03.2021 звернень до дільниці №14 КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківводоканал» щодо ремонту аварійної небезпеки трубопроводів вказаних систем водопостачання та водовідведення від мешканців вказаних квартир не надходило.
будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Також залиття квартири позивача мали місце 22.04.2019 та 24.06.2019 з вище розташованої квартири, що підтверджується складеними актами наданими до суду.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.03.2021, квартира АДРЕСА_5 , починаючи з 24.05.2017 належала на праві власності ОСОБА_2 , тобто відповідачу по справі до 07.09.2021, а після 07.09.2021 право власності на вказану квартиру зареєстровано за іншою особою. За вказаних обставин, квартира АДРЕСА_2 на момент залиття квартири позивача належала на праві власності відповідачу по справі.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Пунктами 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину.
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, обчислюється, виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі на момент розгляду справи.
Факт наявності шкоди майну позивача підтверджується належними та допустимими доказами, позивачем доведено та обґрунтовано розмір спричиненої майнової шкоди.
У свою чергу відповідачем, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявлялось та не надавалось доказів щодо розміру спричиненої позивачу шкоди. Більше того, відповідачем не надано доказів, що свідчать про відсутність його вини у завданні такої шкоди, як і не спростовано розмір такої шкоди. Наданий позивачем акт відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані.
Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з такого.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини 1, 2 статті 23 ЦК України).
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що: за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі; зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди; у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини; завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи; гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості; по своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди".
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовано усуненнями наслідків залиття майна, яке сталось внаслідок вини відповідача. Тобто, ці позовні вимоги заявлено на підставі пункту 3 частини 2 статті 23 ЦК України, згідно з якими моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини 3 статті 23 ЦК України).
Витрати позивача на виготовлення звіту у сумі 3500 грн. за своєю природою є витратами пов`язаними із розглядом справи, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, та відшкодовуються за рахунок відповідача.
Питання про розподіл витрат на правничу допомогу не розглядається відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 141, 206,263-265 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, які заподіяні залиттям квартири задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати по оплаті судового збору в розмірі 661 (шістсот шістдесят одна) гривень 48 коп.
В решті позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , місцеперебування: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , останнє відоме місцеперебування: АДРЕСА_6 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 26 червня 2024 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ