Справа № 305/2429/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 липня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Фазикош Г.В., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Волошин Любов Ярославівна на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2023 року, постановлену суддею Дочинець С.І. про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Ясінянська селищна рада Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і приватний нотаріус Коломийського міського нотаріального округу Обідняк Ірина Василівна, про скасування державної реєстрації земельної ділянки

встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Яснінянська селищна рада Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Коломиського міського нотаріального округу Обідня І.В. про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Після пред`явленого позову адвокат Бородін Д.В., в інтересах ОСОБА_6 , подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер: :03:002:0084, шляхом заборони ОСОБА_1 або іншим особам за його дорученням здійснювати відчуження та будівництво на вищезазначеній земельній ділянці.

В обґрунтування необхідності застосування таких заходів забезпечення позову посилається на те, що ОСОБА_2 відповідно до розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 29.12.2005 року №493 розробила технічну документацію проекту землеустрою на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:002:0032 та :03:002:0033, що розташовані на землях Лазещинської сільської ради, за межами населеного пункту, урочище Горішків Рахівського району Закарпатської області та віднесені до державного земельного кадастру при розробленні проекту землеустрою. На підставі вищенаведеного, позивач мала правомірні очікування щодо оформлення права власності на вказані земельні ділянки. Однак, 19.09.2018 року Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області видало наказ №1639-сг, за яким ОСОБА_1 було передано у власність земельну ділянку кадастровий номер: :03:002:0084. Згідно з висновком експертного дослідження від 31.12.2020 року №15/8ЕД Закарпатського НДЕКЦ МВС України на земельну ділянку за кадастровим номером :03:002:0032 частково накладається земельна ділянка кадастровий номер :03:002:0084, площа накладання 0,1942 га, що порушує право на землю ОСОБА_2 . У зв`язку з чим просить накласти арешт на вищезазначену земельну ділянку.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2023 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:002:0084, яка розташована на землях Лазещинської сільської ради, за межами населеного пункту, урочище Горішків Рахівського району Закарпатської області;

- заборонено ОСОБА_1 або іншим особам за його дорученням здійснювати відчуження земельної ділянки, кадастровий номер: :03:002:0084, яка розташована на землях Лазещинської сільської ради, за межами населеного пункту, урочище Горішків Рахівського району Закарпатської області;

- заборонено ОСОБА_1 або іншим особам за його дорученням розпочинати будівництво на земельній ділянці, кадастровий номер: :03:002:0084, яка розташована на землях Лазещинської сільської ради, за межами населеного пункту, урочище Горішків Рахівського району Закарпатської області.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Волошин Л.Я., в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та відмовити в задоволенні заяви.

Вважає, що позов є необгрунтованим, обраний спосіб захисту є не відповідний. Апелянт зазначає, що є учасником бойових дій і в законний спосіб отримав вказану земельну ділянку та як власник земельної ділянки має право володіти та користуватись нею. Натомість, за запитом адвоката з системи «Реєстру нерухомості» жодної відомості про реєстрацію права власності немає. Тобто, його права були повністю обмежені ухвалою від 19 жовтня 2023 року.

Також йде мова про те, що суд в даному випадку не оцінив всі обставини справи та співмірність, судом взято до уваги позицію, яка грунтується на «очікуваннях» реалізації права на приватизацію земельної ділянки та Висновку експертного дослідження Закарпатського НДЕКЦ МВС від 31.12.2020, при цьому судом не надано оцінку самому Висновку та не надано оцінку допустимості такого доказу, з урахуванням порядку призначення експертизи та отримання результатів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, по захист яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із п.1 ч.1 та ч.3 ст.150 ЦПК позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно відповідача та забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути розмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинне мати очевидний та об`єктивний характер. Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Як на підставу задоволення заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 посилалася на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0084, яка була передана у власність відповідачу ОСОБА_1 , частково накладається на земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0032, технічну документацію проекту землеустрою якої вона розробила, що розташовані на землях Лазещинської сільської ради, за межами населеного пункту.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ст. 41 Конституції України ч. 1 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заходи забезпечення, які просить вжити ОСОБА_2 , фактично направлені на обмеження (позбавлення) відповідача права користування своєю власністю, що фактично є не співмірними із заявленими позовними вимогами.

Зміст позовної заяви вказує на те, що на земельну ділянку, яку позивачка бажала приватизувати накладається інша земельна ділянка, яка перебуває у власності відповідача. Тобто має місце спір, який носить негаторний характер, тоді як позовні вимоги зводяться до скасування державної реєстрації земельної ділянки та кадастрового номера, та зазначені вимоги не узгоджуються з обраним способом захисту порушеного права.

При цьому, колегія суддів вважає, що фактичні обставини справи не свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування заходу забезпечення позову призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Крім того, позивачем не наведено вагомих підстав на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову, про які заявлено нею, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливить ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду у цій справі.

Також при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Таких ризиків ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі позивачка не навела, і такі колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, враховуючи предмет і підстави позову, характер спірних правовідносин, обраний вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку, заборона її відчуження та заборона проводити будівельні роботи не є співмірним із заявленими позовними вимогами та не доведено необхідність застосування заходів забезпечення та наявність підстав уважати, що незастосування заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень статей 149-153 ЦПК України, свідчить про необґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 149, 150, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Волошин Любов Ярославівна, задовольнити.

Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2023 року про забезпечення позову, скасувати та постановити у цій справі постанову про відмову ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 липня 2024 року.

Головуючий:

Судді: