КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року місто Київ

Справа № 356/646/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10880/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О. В. (суддя-доповідач), Мазурик О. Ф., Немировської О. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Березанського міського суду Київської області від 06 березня 2024 року (ухвалене у складі судді Лялик Р., повне рішення складено 11 березня 2024 року)

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ

16 серпня 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з відповідачем по справі ОСОБА_1 11.10.2008 року вона зареєструвала шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 163.

Від спільного подружнього життя мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені рішенням Березанського міського суду Київської області від 06.07.2022 року.

Дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні та вихованні.

Належний рівень життя для сина позивачка одна не може забезпечити, а тому батько дитини, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в частці від свого доходу. Вважає, що при сплаті відповідачем аліментів у частці від свого доходу забезпечується їхня рівність при несенні обов`язку утримання дитини.

Відповідач інших утриманців не має, працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати такий розмір аліментів.

Місце роботи та розмір заробітку відповідача позивачці не відомі та він відмовляється їх повідомити та надати відповідну довідку для пред`явлення за місцем вимоги. Ніяких стягнень по виконавчих листах з відповідача ОСОБА_1 не проводиться.

Відтак, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16.08.2023 року.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів обґрунтовуючи тим, що після розірвання шлюбу син залишився проживати з ним. Згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 01.09.2023 року, їх спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 07.05.2014 року та проживає за адресою свого батька - ОСОБА_1 . Також ця обставина підтверджується актом обстеження житлових умов № 673 від 23.10.2023 року, складений депутатом Березанської міської ради Київської області, актом обстеження умов проживання від 25.10.2023 року.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 06 березня 2024 року:

Первісний позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20.11.2003 року Березанським МВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 20.11.2008 року Березанським МВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_4 , аліменти на утримання їх з відповідачем неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.08.2023 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 його зустрічний позов просить задовольнити.

Посилається, що судом зроблено неналежну оцінку доказам, що надала позивач. Суд не врахував, що в акті органу опіки та піклування від 05 квітня 2023 року встановлено лише належні умови для проживання дитини, а не факт її проживання з матір`ю. Прийнявши акт наданий позивачем, суд не врахував акт від 25.10 2023 року яким також встановлено належні умови для проживання з батьком. Суд не врахував надані відповідачем квитанції про оплату лікування сина та його матеріальне забезпечення, а також те, що зареєстроване місце проживання дитини з батьком, а не з матір`ю.

Підвердженням факту, що динина знаходиься на утриманні одного з батьків є довідка видана органом місцевого самоврядування. Такого документу мати не подала. Суд не відобразив в рішенні свою відмову в прийнятті зустрічної заяви про встановлення факту проживання з одним з батьків.

Суд не повно з`ясував всі обставини, висновки суду не відповідають встановленим обставинам, суд порушив норми процесуального права та не вірно застосував норми матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення виявлених в ній недоліків не більше 5-ти днів з дня отримання ухвали.

На виконання вимог ухвали 30 квітня 2024 року, відповідач, через адвоката Шелудько Л.Г. подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження у цій справіта надано позивачу 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

24 травня 2024 року позивач ОСОБА_2 направила поштою відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення посилалась на те, що суд надав належну оцінку доказам та вірно встановив, що неповнолітня дитина постійно проживає з матір`ю, а до батька лише ходить в гості. У відзиві представник позивача просила поновити строк на його подачу, посилалась на те, що з нею лише 17 травня була укладена угода, ознайомившись з ухвалою суду про відкриття 20 травня 2024 року, представник вважала, що останнім днем його подачі є 25 травня 2024 року.

Так як матеріали справи не містять доказів отримання ухвали про відкриття ОСОБА_4 до 20 травня 2024 року, останньою не пропущено строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 червня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України.

Як визначено ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У відповідності до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки,сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом :

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 06.07.2022 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 6-7).

Батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданим 10.11.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління Київської області (а.с. 8).

Як вбачається з акту обстеження від 05.04.2023 року проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі заяви ОСОБА_2 від 04.04.2023 року умови проживання задовільні. Є електропостачання, водопровід, водовідведення, газ. Будинок умебльований відповідно до потреб родини. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: відведено окрему кімнату, де є ліжко, шафа, письмовий стіл. Дитина забезпечена одягом та взуттям відповідно до віку та сезону. За цією адресою проживають ОСОБА_5 - баба (співвласник будинку); ОСОБА_6 - дід (співвласник будинку); ОСОБА_2 - мати; ОСОБА_3 - син (а.с. 92).

Вказану обставину, а саме факт проживання дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 та є сусідом ОСОБА_1 . Вказав, що син ОСОБА_1 - ОСОБА_9 проживає у батька періодично.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_1 забирає свого сина ОСОБА_10 до себе на літні канікули, дбає про сина, навчає його, хлопчик часто буває з батьком. ОСОБА_1 забирає сина до себе періодично, а решту часу дитина проживає з матір`ю.

При вирішенні питання щодо встановлення розміру аліментів судом враховано матеріальний стан сторін, те, що дитина проживає разом з матір`ю, домовленості між батьками про сплату аліментів не досягнуто.

Будь-яких інших доказів на спростування вимог позивачки, а також на підтвердження того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу, суду надано не було.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суд, виходив з недоведеності факту постійного проживання дитини з батьком.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що ті обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачем факту проживання дитини з нею, колегія суддів не приймає з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши всі надані докази в їх сукупності, суд надав їм вірну оцінку та вірно зазначив, що надані в обґрунтування заявленого зустрічного позову ОСОБА_1 акт № 673 від 23.08.2023 року та акт № 820 від 19.10.2023 року не доводять факту проживання дитини з батьком, оскільки за цими актами проживання дитини з батьком встановлено зі слів останнього.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказали на факт періодичного перебування дитини за місцем проживання батька.

Доводи відповідача про те, що суд не відобразив в рішенні факту відмови в прийнятті зустрічного позову, щодо встановлення факту проживання дитини з батьком не спростовують встановлених судом обставин, щодо проживання дитини з матір`ю та періодичного перебування сина з батьком.

Посилання відповідача на оплату лікування сина та на інші витрати на його утримання суд також не бере до уваги, оскільки витрати на лікування та придбання шкільного приладдя відповідачем мало місце в травні - червні 2023 року, а аліменти стягнуто з серпня 2023 року. Придбання в жовтні для сина одягу також не свідчить про незаконність рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, який постійно проживає з матір`ю та знаходиться на її утримання.

Доводи про те, що зареєстрованим місцем проживання хлопчика є будинок в якому живе батько також не впливають на правильність рішення суду з огляду на встанволення фактичного проживання дитини з матір`ю.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційним судом не встановлено порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

З огляду на це, рішення районного суду залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстави для перерозподілу судових витрат у вигляді сплати відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги в порядку статей 141, 382 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263, 268, 374, 375, 381-384 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 06 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідачО. В. Желепа
Судді:О. Ф. Мазурик
О. В. Немировська