П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року місто Київ

Справа № 754/7134/24

Провадження№22-ц/824/13920/2024

Резолютивна частина постанови оголошена 13 листопада 2024 року

Повний текст постанови складено 15 листопада 2024 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Мазурик О.Ф.

секретаря: Ольшевського П.М.

сторони: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

відповідачі ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», поданою адвокатом Ковалевським Євгеном Володимировичем, на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва, постановлену у складі Буша Н.Д. 11 червня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобалія І.В. про визнання договору купівлі - продажу квартири недійсним.

Разом з позовом представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позовом шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовує тим, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19.01.2016 року було стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Комерційний банк «Правекс-Банк» заборгованість за Кредитним договором № 719-006/08Р від 31.01.2008 року в сумі 15 600 доларів 62 цента та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів по кредиту у розмірі 281 945 грн. 22 коп., рішення суду на даний час не виконано. Інше майно, на яке кредитор може звернути стягнення в порядку примусового виконання рішення суду, у боржників відсутнє, а тому звернувся до суду з вказаною заявою.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - адвоката Ковалевського Євгена Володимировича про забезпечення позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ТОВ Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зокрема зазначає про те, що позивач обрав правильний захист забезпечення позову, надав усі необхідні докази на підтвердження своїх вимог, між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Сторони правом подання відзиву не скористалися.

В судовому засіданні представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» адвокат Ковалевський Є.В. підтримав доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до наступного.

Встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобалія І.В. про визнання договору купівлі - продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , від 27 лютого 2016 року, недійсним.

Одночасно з позовом подано до суду заяву про забезпечення позов шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

У заяві про забезпечення позову представник позивача зазначив, що наявні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову значно утруднить в майбутньому виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог у даній справі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 4 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забепечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог; пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 916/3200/17 зазначено, що «коли позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції врахувавши обраний спосіб забезпечення позову, вимоги діючого законодавства на даний час, дійшов висновку, що підстав для задоволення заяви немає.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд в не повній мірі дав оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо забезпечення позову у даному спорі, та не дотримався принципу збалансованості інтересів сторін.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з позовом про визнання договору купівлі - продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , від 27 лютого 2016 року, недійсним.

При цьому, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вказувало про те, що між позивачем виник спір щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, яка була відчужена з метою ухилення від виконання зобов`язань за кредитним договором.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому, такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, оскільки, невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення.

Враховуючи те, що між сторонами виник спір, який з приводу нерухомого майна без вказаного забезпечення позову може утруднитись виконання можливого рішення суду, тому суд першої інстанції безпідставно не забезпечив позов зазначеним способом, та дійшов помилкового висновку про те, що підстави для забезпечення позову відсутні.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення накладення арешту квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року у справі - скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.Ф. Мазурик