Провадження №2/523/1618/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліної С.С.

за участю секретаря судового засідання Могили А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» ( Акціонерного товариства «Райффайзен Банк») про захист прав споживача, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м.Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» ( Акціонерного товариства «Райффайзен Банк») про захист прав споживача, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника. До суду було також направлено заяву про збільшення розміру позовних вимог від 05.04.2022 р.

Вказаним позовом позивачка просила:

- відновити грошові зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №014/0075/74/62702 від 10.08.2006 р., у зв`язку з проведенням реструктуризації в порядку Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381- ІХ та пункту 7 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», визнавши зміст зобов`язання наступним чином:

- валюта зобов`язання українська гривня;

-сукупна сума заборгованості, яка вважається непогашеною за результатом проведення реструктуризації 128 551, 40 гривень;

-строк кредитування 02.07.2031 р.;

-відсоткова ставка 9,27% річних (визначена виходячи з розміру українського індексу ставок дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні (застосовується останнє значення індексу, встановлено на початок календарного дня, в який проводиться реструктуризація, збільшеного на один процентний пункт. Надалі розмір процентів за користування кредитом змінюється через кожен календарний рік з дня проведення реструктуризації та встановлене на початок календарного дня, в який здійснюється зміною розміру процентів за користування кредитом), збільшеному на один процентний пункт.

Зобов`язати АТ «Райффайзен Банк» здійснити обчислення та надіслати ОСОБА_1 новий графік платежів за кредитним договором №014/0075/74/62702 від 10.08.2006 р.

Стягнути з АТ «Райффайзен Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 10.08.2006 р. між нею та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк») укладений Кредитний договір № 014/0075/74/62702 в заставу житло за адресою: АДРЕСА_1 , на суму 30354 доларів США. В той же день, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_1 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступном якого є АТ «Райффайзен Банк») був укладений договір застави цінних паперів від 10.08.2006 р. Крім того, між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір від 13.08.2014 р., зареєстрований в реєстрі за № 462, на умовах якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, кредитний договір був укладений в іноземній валюті під заставу житлової нерухомості. Починаючи з моменту укладення кредитного договору по сьогоднішній день позивач намагалася належним чином виконувати умови кредитного договору. Предмет іпотеки, квартира АДРЕСА_3 є єдиною власністю позичальника та єдиним місцем проживання позичальника, що підтверджується витягом з реєстру нерухомості, відомостями про реєстрацію позичальника за адресою предмета іпотеки. 01.07.2021 з метою реструктуризації кредиту, на адресу відповідача АТ «Райффайзен Банк» Масловою О.Є. було направлено заяву на проведення реструктуризації з доданими документами, шляхом направлення заяви про проведення реструктуризації рекомендованим листом з описом через ДП «Укрпошта». 26.07.2021 АТ «Райффайзен Банк» було надано письмову відповідь № 114-43/3-182313 на заяву про проведення реструктуризації, в якій було зазначено повідомлення про відмову у проведенні реструктуризації у зв`язку із тим, що дія Закону України Закону України «Про споживче кредитування», не поширюється на договір №014/0075/74/62702 від 10.08.2006 р., укладений між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк»., що стало підставою для звернення до суду.

03.11.2021 року представник АТ «Райффайзен Банк» подав до суду відзив на позовну заяву., згідно з яким відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В обгрунтування відзиву на позов зазначено, що у липні 2021 року позивачу було відмовлено у проведенні реструктуризації, у зв`язку із тим що дія Закону України «Про споживче кредитування» не поширюється на кредитний договір № 014/0075/74/62702 від 10.08.2006 р. Водночас відповідач зазначає, що причиною для відмови у задоволенні позовних вимог є наявність у позивачки іншого житла на праві власності, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_4 та місця проживання, яке зазаначене в процесуальних документах в рамках цивільної справи № 523/4937/17, адреса: АДРЕСА_5 , що свідчить про наявність у позичальника принаймні двох місць проживання. Водночас, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 підтверджується інформаційною довідкою №264850500 від 07.07.2021 р. з реєстру речових прав. Оскільки надані документи не підтверджують, що предмет іпотеки використовується в якості єдиного місця проживання, тобто для постійного місця проживання, то позичальник не довів права на реструктуризацію відповідно до Закону № 1381-IX. 3. Банком було виявлено, що заява на проведення реструктуризації не відповідає вимогам законодавства, у зв`язку з наявністю додаткового житлового майна у позичальника адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.09.2021 р. відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 06 грудня 2021 року на 11 годину 45 хвилину.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.10.2021 р. у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Черепова Д.В. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про захист прав споживача, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника- відмовлено.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2021 р. у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Черепова Д.В. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про захист прав споживача, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника- відмовлено.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.10.2022 р клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Черепова Д.В. про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про захист прав споживача шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника задоволено. Витребувано від Десятої Харківської державної нотаріальної контори докази - інформацію про власника квартири, загальною площею 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , із зазначенням прізвища, імені, по батькові, реєстраційного номеру облікової картки платника податку та дати народження, з наданням копій правовстановлюючих документів; інформацію у формі довідки на підтвердження того, що квартира загальною площею 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , не перебуває у власності ОСОБА_1 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.03.2023 р. клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Попової О.А. про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про захист прав споживача шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника задоволено. Витребувано від КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради інформацію про власника квартири, загальною площею 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , із зазначенням прізвища, імені, по батькові реєстраційного номеру облікової картки платника податку та дати народження, з наданням копій правовстановлюючих документів; інформацію у формі довідки на підтвердження того, що квартира загальною площею 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , не перебуває у власності ОСОБА_1 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29.08.2023 р. клопотання представника відповідача Акціонерного товариства «Райфайзен Банк» про заміну сторони по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райфайзен Банк» про захист прав споживачів, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника задоволено Замінено неналежного відповідача Акціонерне товариство «Райфайзен Банк» на його правонаступника АТ «ОКСІ БАНК» по справі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.11.2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Попової О.А. про заміну сторони відповідача по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райфайзен Банк» про захист прав споживачів, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника задоволено. Замінено відповідача Акціонерне товариство АТ «ОКСІ БАНК» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс».

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.12.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи до судового розгляду на 26.02.2024 року на 12 годин 30 хвилин.

В судове засідання з`явилася представник позивача ОСОБА_1 адвокат Попова О.А., підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. До суду надійшли письмова заяві від представника відповідача про розгляд справи без участі представника, заява міститься в матеріалах справи ( арк.сп.213, т.2). В матеріалах справи міститься письмовий відзив представника відповідача на позовну заяву ( арк.сп.164-179,т.1).Представник відповідача не визнав позовні вимоги, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони по справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» ( Акціонерного товариства «Райффайзен Банк») про захист прав споживача, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №014/0075/74/62702 від 10.08.2006 р., який укладено між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк») і ОСОБА_1 , предметом договору є надання банком позичальниці кредиту у розмірі 30 354,00 доларів США, із сплатою 12,0 % річних, терміном користування до 10.08.2026 р.. Сторонами договору був узгоджений графік погашення кредиту. Цільове призначення кредиту - придбання житлової квартири за адресою: АДРЕСА_6 (а.с.11-13, т. 1).

Згідно з Іпотечним договором, який посвідчено 13.08.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофимець В.В. зареєстрований у реєстрі за № 462, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк» і ОСОБА_1 , відповідно до якого позивачка для забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором надала в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_7 ., заг. площа: 39.7 кв.м.(а.с.27-34, т.1).

15 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про проведення реструктуризації кредитної заборгованості, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування»(а.с.70, т.1).

Листом від 26 липня 2021 року вих. № 114-43/3-182613 АТ «Райффайзен Банк Аваль» повідомив ОСОБА_1 наступне: Пункт 7 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» «Прикінцеві та перехідні положення» поширюється лише на кредити в іноземній валюті/позичальників за такими кредитами, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям. За результатами перевірки наданої Вами інформації та змісту укладених договорів встановлено невідповідність таким критеріям. Отже, у зв`язку із тим, що дія Закону України «Про споживче кредитування» не поширюється на договір №014/0075/74/62702 від 10.08.2006 р., Банк не має правових підстав для проведення реструктуризації Ваших зобов`язань за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті.

Відповідно до відомостей №М3-151361-ф/л зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_1 (а.с.74, т.1).

Згідно з копією паспорта позивачки, вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .(а.с.72-73, т.1).

Предметом договору іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про споживче кредитування», що метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX від 13.04.2021 року, який набрав чинності 23.04.2021 року.

Даним законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7 згідно із Законом №1381-IX від 13.04.2021 року.

Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті -договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та /або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих узв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов: предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника.

Як вбачається із матеріалів справи, з метою реструктуризації кредиту на адресу відповідача АТ «Райффайзен Банк» ОСОБА_1 було направлено заяву на проведення реструктуризації з доданими документами.

26.07.2021 АТ «Райффайзен Банк» було надано письмову відповідь № 114-43/3-182613 ОСОБА_1 на заяву про проведення реструктуризації, в якій було повідомлено про відмову позивачці ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації у зв`язку із тим, що зміст заяви про проведення реструктуризації та додані до неї документи не відповідають вимогам Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Основне зобов`язання - це зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою (стаття 1 Закону).

Пунктом 2.1 Кредитного договору №014/0075/74/62702 від 10.08.2006 р., визначено, що кредитні кошти призначені для придбання квартири, за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з пунктом 2 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям.

Отже, укладений із ОСОБА_1 кредитний договір за своїм змістом, по своїй суті є не споживчим кредитом, а іпотечним житловим кредитом.

З урахуванням викладеного, Кредитний договір № №014/0075/74/62702 від 10.08.2006 р. не є споживчим кредитом.

Пунктом 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачена обов`язкова реструктуризація саме за договорами про споживчий кредит.

З урахуванням викладеного суд вважає, що на правовідносини між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 , які витікають із умов укладеного між ними Кредитного договору №014/0075/74/62702 від 10.08.2006 р., не розповсюджуються вимоги пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Крім того суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України у рішенні № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року по справі № 1-26/2011 вказав, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023XII з наступними змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Також у абз. 3 пункту 3.4 вказаного рішення зазначено, що згідно з положеннями пунктів 22, 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023XII споживачем вважається фізична особа, яка набуває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Частиною першою статті 189 ЦК України визначено, що продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

За Кредитним договором №014/0075/74/62702 від 10.08.2006 р., ОСОБА_1 отримала кошти на придбання квартири, а не продукції.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі№ 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Так, у пункті 30 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи «Щодо якості судових рішень» міститься положення, згідно з яким дотримання принципів змагальності та рівності сторін є необхідними передумовами сприйняття судового рішення як належного сторонами, а також громадськістю.

Зв`язок принципів змагальності та рівності акцентовано також у деяких рішеннях Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Салов проти України» (заява №65518/01, п. 87) Суд зробив висновок, що принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу («Руїс-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), заява №12952/87, п. 63).

У справі «Лазаренко та інші проти України» (№70329/12, п. 37) Суд нагадує, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, невід`ємними частинами права на суд необхідно розглядати, зокрема, такі вимоги, як змагальність процесу (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden), заява №10563/83, п. 24-33) та право на ефективну участь (T. проти Сполученого Королівства (T. v. the United Kingdom), заява №24724/94, п. 83-89).

Таким чином, принцип змагальності спільно з принципом рівності є одним з основних елементів поняття «право на справедливий суд», що гарантоване Конвенцією.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 не надала суду письмових доказів в обгрунтування позовних вимог.

Також, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 не довела суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При таких обставинах, позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (Акціонерного товариства «Райффайзен Банк») про захист прав споживача, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника залишити без задоволення.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280-281, 354 ЦПК України, ст.ст. 530, 549, 553, 554, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_8 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (Акціонерного товариства «Райффайзен Банк») () про захист прав споживача, шляхом відновлення грошових зобов`язань позичальника відмовити.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення складено та підписано суддею 18.11. 2024 року.

Суддя: Аліна С.С.