Провадження № 2/161/4845/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Мазура Д.Г.

секретаря судового засідання Дручок О.М.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки майна із спільної часткової власності, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Чабан Р.Л. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки майна із спільної часткової власності.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на 61/100 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що складається з приміщення 1-1 площею 3,5 кв м, приміщення 1-2 площею 6,2 кв м, приміщення 1-3 площею 8,8 кв м, приміщення 1-4 площею 13,2 кв м, приміщення 1-5 площею 13,7 кв м, гараж (В-1), ворота (2), частина огорожі (1). Спадкове майно належало спадкодавцю на праві приватної власності згідно рішень Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.10.2007 та від 30.11.2010.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.04.2016 за ОСОБА_1 визнано право власності на спадкове майно, а саме 61/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

Рішенням Луцької міської ради 63/40 від 25.09.2019, було затверджено передачу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 безоплатно у спільну часткову власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 надано частку у розмірі 61/100, ОСОБА_2 39/100, площею 0,0576 га, з кадастровим номером :34:088:0025, про що в подальшому був укладений договір про поділ майна, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С.В.. В результаті укладеного договору було припинено право спільної часткової власності на земельну ділянку.

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 01.06.2016, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить позивачу ОСОБА_1 (61/100 частки) та відповідачу ОСОБА_2 (39/100).

Вказує, що виділити частки в натурі вказаного житлового будинку в позасудовому порядку за домовленістю між співвласниками не є можливим, а тому просить суд виділити ОСОБА_1 в натурі 61/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: окремий об`єкт нерухомого майна приватної власності зблокований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами до складу якого входить: приміщення 1-1 площею 3,5 кв м, приміщення 1-2 площею 6,2 кв м, приміщення 1-3 площею 8,8 кв м, приміщення 1-4 площею 13,2 кв м, приміщення 1-5 площею 13,7 кв м, гараж (В-1), ворота (6), огорожа (2, 3, 4). Припинити право спільної часткової власності на вказаний житловий будинок.

Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Просить суд позов задовольнити із вказаних підстав.

Відповідач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

За змістом частини 3, 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу.

Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення.

Відповідно до ч.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.04.2016 визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: на 61/100 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що складається з приміщення 1-1 площею 3,5 кв.м., приміщення 1-2 площею 6,2 кв.м., приміщення 1-3 площею 8,8 кв.м., приміщення 1-4 площею 13,1 кв.м., приміщення 1-5 площею 13,7 кв.м., гараж (В-1), ворота (2), 1/2 частини огорожі (1) (а.с. 34-35).

Також встановлено, що співвласником спірного домоволодіння є ОСОБА_2 , якій на праві спільної часткової власності належить 39/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.6-8).

Судом встановлено, що фактично будинок по АДРЕСА_1 поділений на дві квартири, одна з яких перебуває у користуванні позивача.

Суд вважає, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.2, ч.3 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Таким чином житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Частина 1 ст. 364 ЦК України передбачає право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» передбачено, що у справах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Судом встановлено, що згідно висновку щодо технічної можливості виділу частки з об`єкту нерухомого майна ТзОВ «Волинь-Експерт» від 27.09.2024, за технічними показниками частка 61/100 приміщення житлового будинку «А-1», за адресою: АДРЕСА_1 , може бути виділена в натурі. Склад новоутвореного об`єкта нерухомого майна з прибудовою «а»: 1-1 коридор, площею 3,5 кв м, 1-2 кухня, площею 6,2 кв м, 1-3 кімната, площею 8,8 кв м, 1-4 кімната, площею 13,1 кв м, 1-5 кімната, площею 13,7 кв м, загальна площа 45,3 кв м, житлова площа 35,6 кв м. Господарські будівлі та споруди : гараж (В-1), огорожа «літер 2, 3, 4», ворота (6) (а.с. 11-28).

В матеріалах справи наявна копія технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 , що також свідчить про можливість проведення виділу належної позивачу ОСОБА_1 частки в окремому об`єкті нерухомого майна (а.с. 39-41).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Таким чином, враховуючи право позивача на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, та ту обставину, що виділ технічно можливий без проведення переобладнання (добудови), суд доходить до висновку, що слід виділити позивачу частку вищезазначеного будинковолодіння у власність та припинити її право власності на це майно у праві спільної часткової власності.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 355, 356, 357, 358, 364 Цивільного кодексу України, суд

У Х ВА Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки майна із спільної часткової власності - задовольнити.

Виділити у власність в натурі ОСОБА_1 61/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме окремий об`єкт нерухомого майна приватної власності - зблокований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами до складу якого входить: приміщення 1-1 площею 3,5 кв м, приміщення 1-2 площею 6,2 кв м, приміщення 1-3 площею 8,8 кв м, приміщення 1-4 площею 13,2 кв м, приміщення 1-5 площею 13,7 кв м, гараж (В-1), ворота (6), огорожа (2, 3, 4).

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Дата складання повного тексту рішення 22 листопада 2024.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур