Справа № 404/3937/24
Номер провадження 2/404/1061/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Орегон» про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року до Кіровського районного суду м. Кіровограда в інтересах ОСОБА_1 звернувся адвокат Пузир В.О. з позовом до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Орегон» про стягнення коштів, просив суд стягнути з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Орегон» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 774 688,43 грн., з яких сума безпідставно набутих коштів становить 442 714,36 грн., інфляційні втрати 263 092,57 грн., три проценти річних 68 881,50 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у справі.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Орегон», в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Сібіес Сейлз», укладено попередній договір купівлі продажу квартири від 19 лютого 2019 р. № КК.05.1.018. Вказаний правочин укладений у простій письмовій формі та не посвідчений у нотаріальному порядку.

Відповідно до умов попереднього договору, сторони зобов`язуються в майбутньому укласти договір купівлі-продажу квартири загальною площею 41,98 кв. м., проектний АДРЕСА_1 .

Пунктом 2.1 попереднього договору сторони узгодили, що орієнтовна вартість квартири, за яку вона буде продана позивачу згідно основного договору складає 442 714,36 грн.

Пунктами 2.2, 2.4 попереднього договору визначено, що позивач на підтвердження власної платоспроможності, наміру щодо укладення основного договору та виконання інших обов`язків зобов`язаний до 25 лютого 2019 р. сплатити грошові кошти в розмірі 442 714,36 грн. шляхом їх перерахування на банківський рахунок ТОВ «Сібіес Сейлз».

На виконання вказаних умов позивачем кошти в розмірі 413 465,00 грн. та 29 249,36 грн. на загальну суму 442 714,36 грн. перераховано на користь товариства, що підтверджується квитанціями від 19 лютого 2019 р. № ПН1122 та від 22 лютого 2019р. № ПН226 відповідно.

Згідно з п. 2.12 попереднього договору, при укладенні основного договору усі сплачені позивачем грошові кошти в процесі виконання попереднього договору, будуть зараховані у належний з позивача платіж за основним договором. Відтак, позивач грошові кошти сплатив у повному обсязі. Разом з тим, відповідно до пункту 3.2 попереднього договору, орієнтовний термін завершення будівельно-монтажних робіт по п`ятій секції багатоквартирного будинку перший квартал 2020 року.

Відповідач у пункті 4.1.9. попереднього договору зобов`язався дотримуватись строків закінчення монтажно-будівельних робіт у житловому будинку не пізніше вказаного вище терміну. Однак, станом на теперішній час монтажно-будівельні роботи у житловому будинку не завершені, вказаний об`єкт нерухомого майна в експлуатацію не введено, у зв`язку із чим між сторонами основний договір не укладено.

Листом АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Орегон» від 17 квітня 2024 № 17/04/24-2ОР5 підтверджується, що відповідачем будівництво вищезазначеного житлового будинку не завершено, а останній в експлуатацію не введено. Водночас, позивачу сплачені ним на виконання умов попереднього договору грошові кошти у добровільному порядку не повернуто. Зважаючи на те, що попередній договір не є нотаріально посвідчений, тобто є нікчемним, то отримані відповідачем від позивача кошти є безпідставно набутим майном та підлягають стягненню з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних.

Вказано, що попередній договір щодо купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню. Позивачем та відповідачем, представництво інтересів якого при вчиненні правочину здійснювалось ТОВ «Сібіес Сейлз», попередній договір купівлі-продажу квартири від 19 лютого 2019 р. № КК.05.1.018 укладено у простій письмовій формі. Відтак, попередній договір купівлі-продажу квартири від 19 лютого 2019р. в силу порушення імперативних вимог щодо його обов`язкового нотаріального посвідчення є юридично нікчемним в цілому. Тобто, вказаний правочин з точки зору права розглядається як такий, що юридично не мав місця, не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю.

З огляду на нікчемність попереднього договору купівлі-продажу квартири від 19 лютого 2019 р. через недотримання форми його укладення, сплачені позивачем кошти у розмірі 442 714,36 грн. підлягають поверненню відповідачем на підставі статті 1212 ЦК України.

Факт перерахування грошових коштів підтверджується квитанціями.

Представник позивача зазначав, що оскільки відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 442 714,36 грн. за попереднім договором, який через дефект форми є нікчемним, то вказані кошти набуті останнім без жодної правової підстави.

У відповідача обов`язок повернути безпідставно отримані ним кошти виник 23 лютого 2019 р., а тому вказана дата є днем початку нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Інфляційні втрати за весь період прострочення = 442 714,36 грн. x 1.59427161 442 714,36 грн. = 263 092,57 грн.

Три відсотки річних (за період з 23 лютого 2019 по 29 квітня 2024) = 442 714,36 грн. x 0,03 / 365 днів x 1893 дні = 68 881,50 грн.

Загальний розмір заборгованості відповідача за неповернення безпідставно набутих ним коштів становить 774 688,43 грн. (442 714,36 грн. + 263 092,57 грн. + 68 881,50 грн.).

Зазначав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат становить 46 197,50 грн., які складаються із суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн. та судового збору в розмірі 6197,50 грн.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 червня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

Представник позивача, адвокат Пузир В.О. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача був повідомлений належним чином про місце, дату та час судових засідань по вказаній справі, до суду не з`явився. Правом подання відзиву, надання доказів відповідач не скористався.

Враховуючи вищенаведене, суд визнає причини неявки відповідача до суду неповажними, а тому, вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наданих сторонами доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено, що 19 лютого 2019 року, між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Орегон», як «Продавцем», від імені та в інтересах якого на підставі договору доручення № 5 від 26 жовтня 2018 року діяло Товариство з обмеженою відповідальністю «Сібіес Сейлз», в особі представника ОСОБА_2 , як «Повіреного Продавця», та ОСОБА_1 , як «Покупцем», укладено попередній договір № КК.05.1.018 купівлі-продажу квартири.

Відповідно до п. 1.1. договору, сторони зобов`язуються в майбутньому, в чіткій відповідності до усіх умов та положень попереднього договору укласти договір купівлі-продажу квартири (надалі «Основний договір», з наступними характеристиками: адреса будинку АДРЕСА_2 , тип приміщення квартира, проектний номер 2, кількість кімнат 1, поверх 1, секція 5, проектна загальна площа 41, 98 кв.м.

Відповідно до п. 2.1. договору, сторонами узгоджено, що орієнтовна вартість квартири за яку вона буде продана покупцю згідно основного договору, становитиме 442 714,36 грн., без ПДВ. Вартість 1 (одного) кв.м. площі квартири є сталою та не може бути змінена продавцем в односторонньому порядку.

Відповідно до п. 2.2. договору, покупець на підтвердження власної платоспроможності та наміру щодо укладення основного договору та виконання інших обов`язків, що покладені на нього згідно попереднього договору, зобов`язаний сплатити продавцю, шляхом перерахунку на рахунок повіреного продавця, грошові кошти в якості забезпечувального платежу, розмір якого дорівнює загальній вартості квартири, а саме 442 714,36 грн. та у строки, визначені попереднім договором.

Відповідно до п.п. 2.4. договору, сторонами погоджено, що забезпечувальний платіж покупець зобов`язується сплатити протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами попереднього договору, а саме до 25 лютого 2019 року включно, в безготівковій формі, в національній валюті гривні, шляхом перерахування грошових коштів на наступні банківські реквізити: Отримувач коштів: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сібіес Сейлз»; , п/р НОМЕР_1 у банку Райффайзен, МФО 380805, призначення платежу: «Забезпечувальний платіж згідно Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 19.02.2019 року, реєстровий № КК.05.1.018».

Відповідно до п. 2.12., при укладенні основного договору, усі грошові кошти, сплачені покупцем продавцю, шляхом перерахунку на рахунок повіреного продавця, в процесі виконання попереднього договору, будуть зараховані у належний з покупця платіж за основним договором.

Відповідно до п. 2.13., на підставі договору доручення № 5 від 26 жовтня 2018 року, укладеного між продавцем та повіреним продавця, усі розрахунки між сторонами будуть здійснюватися за посередництва повіреного продавця. Сплата покупцем будь-яких грошових коштів на рахунок повіреного продавця в якості виконання будь-якого фінансового зобов`язання покупця згідно умов попереднього договору, вважається належним виконанням даного зобов`язання перед покупцем. В свою чергу, сплата повіреним продавця будь-яких грошових коштів на рахунок покупця в якості виконання будь-якого фінансового зобов`язання продавця згідно умов попереднього договору, вважається належним виконання даного зобов`язання перед покупцем.

Відповідно до п. 3.1., попередній договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, визначених у попередньому договорі. Строк дії попереднього договору, може бути припинено або змінено тільки за взаємною згодою сторін або у випадках, визначених попереднім договором.

Відповідно до п. 3.2., орієнтований термін завершення будівельно-монтажних робіт по п`ятій секції житлового будинку І (перший) квартал 2020 року.

Згідно п. 4.1.9., продавець зобов`язується дотримуватися строків закінчення монтажно будівельних робіт у житловому будинку не пізніше термінів, визначених у розділі 3 «Строки та терміни» попереднього договору.

Згідно п. 6.1., за невиконання або неналежне виконання умов попереднього договору, сторони несуть відповідальність, визначену попереднім договором та чинним законодавством України.

Згідно п. 6.2., сторони погодили, що під невиконанням або неналежним виконанням стороною умов попереднього договору, вони мають на увазі: п. (в) - невиконання або неналежне виконання будь якого зобов`язання, вказаного у попередньому договорі.

На виконання умов п. 2.2. попереднього договору квартири від 19 лютого 2019 року позивач - покупець сплатив продавцю грошові кошти, шляхом перерахунку на рахунок повіреного продавця, а саме 442 714,36 грн. без ПДВ та у строки, визначені попереднім договором. Вказана обставина підтверджується квитанціями від 19 лютого 2019 р. № ПН1122 та від 22 лютого 2019 р. № ПН226.

Всупереч умовам п. 4.1.9., продавець в строки визначені п. 3.2 договору, не завершив монтажно будівельні роботи у житловому будинку та не передав квартиру в експлуатацію покупцю, а також не уклав основний договір.

Станом на день розгляду справи судом, зобов`язання відповідачем не виконані, кошти не повернуті, квартира в експлуатацію не здана, основний договір не підписано з вини продавця, який не завершив будівництво.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

Таким чином, внесення завдатку, як способу виконання зобов`язання, може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке випливає із договору купівлі-продажу квартири, укладеного між сторонами, який за своєю формою та змістом має відповідати вимогам чинного законодавства для укладення угод щодо нерухомого майна.

Оскільки попередній договір його учасниками укладався з метою забезпечення укладання у майбутньому договору купівлі-продажу квартири, то за правилами статті 635 ЦК України цей договір підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню.

У разі недотримання сторонами вимог законодавства про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України.

Враховуючи те, що нотаріально посвідчена угода про сплату завдатку між позивачем та відповідачем не укладалася, до правовідносин, що виникли між сторонами підлягає застосуванню норма ч. 2 ст. 570 ЦК України, яка встановлює презумпцію авансу.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, перерахована грошова сума за придбання квартири є авансом.

Враховуючи викладене та з огляду на неможливість оформлення договору купівлі-продажу квартири, в силу того, що об`єкт в строки, визначені п. 3.2 договору побудований та зданий в експлуатацію не був, виходячи з того, що ТОВ «Сібіес Сейлз», яке на момент укладення договору було «повіреним продавця» - АТ «ЗНВКІФ «ОРЕГОН», яке отримало грошові суми по даний час не повернуло безпідставно отримане, такі кошти повинні бути повернуті власнику в тому розмірі, в якому вони надавались.

Позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 442 714,36 грн.

Суд дійшов до висновку, що вказана сума підлягає стягненню на користь позивача.

Відтак, з огляду на викладене вбачається, що позовна вимога про стягнення грошових коштів є законною та обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом.

Позивач також просив стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 263 092,57 грн. та три проценти річних у розмірі 68 881,50 грн.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 536 ЦК України).

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14- 241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). Крім того, у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Даний висновок підтриманий Великою Палатою Верховного Суду, яка у постанові від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22 зазначила, що у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК.

Отже, правомірність стягнення з відповідача на користь позивача, крім безпідставно одержаних коштів відповідно до статті 1212 ЦК України, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період безпідставного користування такими коштами відповідно до статті 625 ЦК України є усталеною в судовій практиці.

Пунктом 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» (надалі Постанова) передбачено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з пунктом 3.2. Постанови, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці. Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується".

Така судова практика стосовно застосування приписів частини 2 статті 625 ЦК України є сталою і послідовною та неодноразово відображалась у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 11.07.2023 у справі № 903/486/22.

Разом з тим, за своєю правовою природою три проценти річних є мірою виключної відповідальності за прострочку виконання грошового зобов`язання у вигляді плати боржника за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання ним грошового зобов`язання перед кредитором. Три проценти річних не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

У пунктах 66, 67 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.09.2022 у справі № 910/9544/19 зроблено висновок, що у разі, коли особа отримала кошти за нікчемним правочином обов`язок повернути ці кошти виник у неї з моменту їх безпідставного отримання, оскільки недійсність нікчемного правочину встановлена законом і визнання його недійсним судом не вимагається.

Такий висновок підтриманий Великою Палатою Верховного Суду, про що вказано у постанові від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22 (провадження № 12-45гс23).

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідача обов`язок повернути безпідставно отримані ним кошти виник 23 лютого 2019 року, а тому вказана дата є днем початку нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Суд перевіривши правильність розрахунків, дійшов висновку, що вказані суми підлягають стягненню на користь позивача.

За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, в зв`язку з чим позов підлягає до задоволення.

Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12,13, 76-80, 89, 141, 223, 247, 259, 263 - 265, 271 - 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов, задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Орегон» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 774 688,43 грн. та судові витрати в сумі 6681,98 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_2 .

Відповідач: АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Орегон», місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд.61Б, поверх 6, кімната 3, .

Повний текст судового рішення складено 17.07.2024 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда