УХВАЛА

20 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 201/13014/23

провадження № 61-12151ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Пархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. - розглянув заяву ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей з батьком

та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей з матір'ю,

постановив ухвалу про наступне:

1. 20 жовтня 2023 року ОСОБА_2 (далі - позивач, батько) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, матір), третя особа - Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей з батьком.

2. Протокольною ухвалою суду від 11 січня 2024 року об'єднано в одне провадження разом з цією справою справу за позовом відповідача до позивача, третя особа - Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей з матір'ю.

3. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року, позовні вимоги позивача задоволено. Визначено місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком - позивачем. У задоволенні позову відповідача про визначення місця проживання дітей з матір`ю відмовлено.

4. 22 жовтня 2024 року відповідач звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року (повний текст складений 02 жовтня 2024 року).

5. Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2024 року, зокрема, відкрито касаційне провадження за цією касаційною скаргою, витребувано матеріали справи № 201/13014/23 із суду першої інстанції, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення дії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року, роз`яснено учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу.

6. 07 листопада 2024 року (вх. № 35296/0/220-24 від 08 листопада 2024 року) відповідач знову подала заяву про зупинення дії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року до завершення розгляду справи Верховним Судом. Заява обґрунтована тим, що оскаржуваними судовими рішеннями визначено місце проживання дітей з батьком, який приховано від матері вивіз дітей 07 жовтня 2023 року з Шотландії, де відповідач облаштувала своє постійне місце проживання з дітьми після початку повномасштабної російської агресії в Україні. Згодом позивач, нехтуючи життям і безпекою дітей через військові ризики, привіз дітей в Україну з метою складення формального висновку органу опіки і піклування на свою користь. Відповідач стверджує, що з жовтня 2023 року по цей час вона не бачила своїх дітей, оскільки батько їх переховує, забрав у дітей мобільні телефони, заблокував її у своєму телефоні і месенджерах, повністю ізолював матір від дітей вже більше року. Такі дії батька супроводжуються емоційним насиллям і знущанням над матір`ю, коли він не дає можливості навіть по телефону привітати дітей з днем народження. При цьому адвокат позивача в судах розповідає явну неправду, говорячи, що перешкод для матері немає. Вважає, що для того, щоб не платити аліменти, батько викрав дітей у матері і, маючи матеріальні можливості, переховує їх вже рік у різних місцях, а 04 вересня 2024 року взагалі для зняття заборони виїзду погасив борг зі сплати аліментів і втік за кордон в невідомому напрямку разом з дітьми. Разом з тим, вказує, що вжите у цій справі забезпечення позову про щотижневе побачення матері з дітьми жодного разу не виконане батьком, що, на її думку, стало однією із основних причин його втечі за кордон 04 вересня 2024 року, тому що наступного дня - 05 вересня 2024 року - мало відбутися примусове виконання ухвали суду і він повинен був привезти дітей матері.

Зважаючи на втечу батька з дітьми за кордон, невиконання ним ухвали суду про забезпечення позову та розпорядження органу опіки і піклування про встановлення графіку спілкування дітей з матір`ю, намагання батька врегулювати за допомогою оскаржуваних судових рішень питання протиправного вивезення дітей, розслідуване в Шотландії та Канаді, постійне вимагання від матері визнати в листуванні електронною поштою її згоду з рішеннями судів, погрози батька продовжити ізоляцію дітей від матері ще на один рік, якщо вона не виконає всіх його вимог, відповідач просить зупинити дію оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду у касаційному порядку.

Разом з тим, відповідач зазначає, що небажання позивача виконати ухвалу суду про забезпечення позову проявилось в активних діях його представника, направлених на скасування такої ухвали. Так, за його заявою апеляційний суд призначив судове засідання з вказаного питання на 13 листопада 2024 року. Вказує, що невиконання заходів забезпечення позову стало підставою для відкриття кримінального провадження проти позивача. Вважає, що існує ризик того, що на підставі оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції від 24 вересня 2024 року про визначення місця проживання дітей з батьком буде скасована ухвала, за якою відповідач має шанси побачити своїх дітей.

До заяви відповідач додала: клопотання позивача про скасування заходів забезпечення позову та про вжиття заходів щодо розгляду цього клопотання; скаргу позивача, адресовану Голові Дніпровського апеляційного суду; ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2024 року про призначення судового засідання на 13 листопада 2024 року.

7. Верховний Суд вважає, що у задоволенні вказаної заяви слід відмовити з таких підстав.

8. За наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (абзац другий частини восьмої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК)).

9. Суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала (частини перша та друга статті 436 ЦПК).

10. За змістом наведених приписів у клопотанні про зупинення виконання оскаржених судових рішень або зупинення їхньої дії має бути наведено обґрунтування необхідності такого зупинення.

11. Клопотання про зупинення виконання (дії) судових рішень має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для цього, підтверджені певними доказами. У клопотанні особа повинна навести обґрунтування своїх вимог та довести, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим поворот виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані. Вирішуючи питання про зупинення виконання або дії судових рішень, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судових рішень, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

12. Враховуючи обов`язковість судового рішення, клопотання про зупинення його виконання (дії) має бути достатньо обґрунтованим та відповідати законодавчо закріпленим гарантіям врахування прав та інтересів усіх учасників справи, забезпечувати збалансованість їх інтересів.

13. Доводи відповідача не підтверджені належними і достатніми доказами, вони не свідчать про необхідність зупинення дії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року, враховуючи обов`язковість судового рішення. Відповідач не достатньо обґрунтувала існування об`єктивної необхідності у зупиненні дії судових рішень та не довела, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або що для відновлення її порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, у разі скасування судових рішень.

14. Також Верховним Судом враховується, що в даній справі з метою забезпечення гарантій прав матері на сімейне життя апеляційним судом було вжито заходи забезпечення позову шляхом зобов'язання позивача надавати відповідачу можливість безперешкодного побачення, спілкування та спільного проведення часу з неповнолітніми дітьми за визначеним графіком за адресою зареєстрованого місця проживання дітей і матері без присутності батька, які на момент розгляду клопотання не скасовані.

15. У зв`язку із викладеним у задоволенні заяви слід відмовити.

16. Водночас, необхідно роз`яснити батькам, що відповідно до частини сьомої статті 49 ЦПК сторони можуть примиритися, у тому числі шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу.

Керуючись статтями 260, 261, 394, 436 ЦПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про зупинення дії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року у справі № 201/13014/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:П. І. Пархоменко Д. А. Гудима Є. В. Краснощоков