Дата документу 14.10.2024
Справа № 334/4215/22
Провадження № 2-р/334/7/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Козлової Н.Ю., за участю секретаря Александрової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду від 22.11.2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2022 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 334/4215/22 провадження № 2/334/2580/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання було винесено Рішення, яким позовну заяву Позивача до ОСОБА_1 задоволено повністю. Розірвано договір довічного утримання, укладений 03 грудня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корецькпм Свгеном Давидовичем. зареєстрований в реєстрі за № 1019. Скасовано заборону відчуження нерухомого майна, залишеного в договорі довічного утримання, а саме: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у рівних долях на праві приватної власності, підстава обтяження - договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 03.12.2019 року за реестровым № 1019.10.02.2022 року.

11.10.2024 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про роз`яснення рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/4215/22 провадження № 2/334/2580/22 в частині дійсності договору довічного утримання від 03.12.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корицьким Євгеном Давидовичем. А також роз`яснити чи залишився чинним договір довічного у тримання, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Чи має право ОСОБА_1 розпоряджатися нерухомим майном, а саме 1/2 часткою квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судове рішення в цивільній справі" N 14 від 18.12.2009 р. зазначено, що відповідно до ст. 221 ЦПК України (2001 р.) слідує, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

За своєю правовою суттю роз`яснення судового рішення зумовлене його нечіткістю, якщо рішення є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, роз`яснення полягає в тому, що суд не в праві давати відповідь на нові та невирішені ним вимоги, а лише має роз`яснити положення постановленого рішення, які нечітко сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Стаття 271 ЦПК України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Також, виходячи із системного тлумачення положень статті 271 ЦПК України, механізм, визначений цією статтею, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надане цим Кодексом.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим.

Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, вбачається, що заявник фактично порушує питання про зміну рішення та внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення та надати тлумачення норм законодавства, з приводу того, як діяти нотаріусу при оформленні спадщини після смерті ОСОБА_2 .

У статті 2 ЦПК України визначені завдання та основні засади цивільного судочинства, серед яких змагальність та диспозитивність.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 в якому просила суд розірвати договір довічного утримання, який був укладений 03 грудня 2019 року між нею - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

При цьому, договір довічного утримання був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корицьким Євгеном Давидовичем на підставі статті 73 Закону України «Про нотаріат». У зв`язку з посвідченням договору, 03.12.2019 року накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі майна - квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у рівних долях на праві приватної власності, до розірвання чи припинення договору.

Судове рішення про розірвання договору довічного утримання є підставою для скасування заборони на відчуження частини квартири позивачки із зняттям з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Отже, ухвалюючи рішення суду, суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом не може виходити за межі цих вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

У заяві ОСОБА_1 від 11.10.2024 року, яку вона подала до суду після того як рішення суду фактично виконане, заявник фактично просить розглянути її самостійні вимоги, що виходить за межі повноважень суду щодо роз`яснення судового рішення, передбаченого ч. 1 ст. 271 ЦПК України.

Механізм визначений цією статтею, не може використовуватись, якщо хтось з осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення.

В ухвалі Верховного Суду України від 19.10.2016 у справі № 800/211/16 встановлено таке: "необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Суд може відмовити у роз`ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, правовою безграмотністю, або у випадку, коли судове рішення не підлягає роз`ясненню. Крім того, відповідно до ст. 221 ЦПК України роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які мають виконуватись як у добровільному порядку, так і примусово.

Враховуючи викладене вбачається, що чинне законодавство України не передбачає роз`яснення саме механізму виконання рішення суду, тому суд не вбачає підстав для такого роз`яснення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 271 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду від 22.11.2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: Козлова Н. Ю.