Номер провадження № 2-з/521/222/24
У Х В А Л А

25 листопада 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретар судового засідання: Жегова А.О.

за участю учасників справи:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт Солюшенс" не з`явився;

від ОСОБА_1 не з`явилася;

від ОСОБА_2 не з`явилася;

від ОСОБА_3 не з`явилася;

від Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича не з`явився;

від Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мірошниченко Олени Миколаївни не з`явилася.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт Солюшенс" (65048, м. Одеса, вул. Італійська, буд. 36, офіс 308 ) про забезпечення позову від 21.11.2024 року (вх. №68287)

ВСТАНОВИВ:

19.11.2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт Солюшенс" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Бондарев Роман Володимирович, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Мірошниченко Олена Миколаївна, у якій Товариство просить суд визнати недійсним договір дарування від 29.05.2014 року, зареєстрований в реєстрі за №482, Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мірошниченко О.М., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13419245 від 29.05.2014 року про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та припинення права власності за ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 на зазначену квартиру; визнати недійсним договір дарування від 22.09.2010 року, зареєстрований в реєстрі за №1447, Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мірошниченко О.М., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 12479954 від 16.04.2014 року про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати рішення про державну реєстрію права власності на 2/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно витягу Комунального підприємства "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серія та номер 29559960, виданий 05.04.2011 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 8718794, номер запису 269, в книзі 756пр-195 та припинити право власності за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на зазначену квартиру; здійснити розподіл судових витрат.

Зокрема, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на фраудаторність оскаржуваних правочинів, які, на його переконання, покликані унеможливити повернення кредитних коштів, в тому числі і на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 22.11.2024 року у справі №521/18761/24 було відкрите провадження за правилами загального позовного провадження, призначено дату підготовчого судового засідання.

21.11.2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси від позивача у справі №521/18761/24 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт Солюшенс", надійшла заява про забезпечення позову (вх. №68287), у якій позивач просить суд забезпечити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третіх осіб: Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В. та Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мірошниченко Олени Миколаївни про визнання правочинів недійсними, скасування рішень, шляхом встановлення заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам вчиняти будь- які реєстраційні дії щодо квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Зокрема, у зазначеній вище заяві, заявник, посилаючись на обставини, викладені ним в позовній заяві щодо фраудаторності правочину по відчуженню часток нерухомого майна, вказав, що задоволення вимог позовної заяви можливе виключно за умови наявності нерухомого майна, що є предметом оспорюваного правочину, яке перебуває у володінні та розпорядженні відповідача 3 ОСОБА_3 , з огляду на що, належним є висновок, що єдиним співмірним заходом забезпечення позову у даному випадку є накладення арешту на спірний об`єкт нерухомого майна, встановлення заборони його відчуження для відповідача.

При цьому, заявник наголосив, що невідповідність оспорюваних правочинів Закону у даному випадку презюмується, як фраудаторність дій їх сторін та їх недобросовісна поведінка, що свідчить про необхідність вжиття заходів забезпечення позову задля унеможливлення допущення відповідачами подальшого порушення прав кредитора в межах розгляду справи №521/18761/24.

Заявник вказав, що у даному разі підставою забезпечення позову є його обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зважаючи на те, що предметом спору є визнання недійсним договору дарування від 22.09.2010 року, укладеного між ОСОБА_1 та її сестрою ОСОБА_2 , а також визнання договору дарування від 09.05.2014 року між ОСОБА_2 та їх матір`ю ОСОБА_3 , заявник вважає, що накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з метою заборони її відчуження є співмірним заходом забезпечення позову, цілком відповідає предмету та суті позову, оскільки виключно в такий спосіб можливо буде забезпечити виконання судового рішення і разі ухвалення його на користь позивача, а у разі якщо відповідач ОСОБА_3 реалізує вказаний об`єкт нерухомого майна, то виконання можливого рішення суду буде неможливим.

Щодо зустрічного забезпечення заявник вказав, що ТОВ «Консалт Солюшенс» не виносить свої пропозиції про зустрічне забезпечення та просить суд зустрічне забезпечення не застосовувати.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином. Про причини неявки відповідачі та треті особи, які беруть участь у справі, суду не повідомили, що не перешкоджає розгляду заяви ТОВ «Консалт Солюшенс» про забезпечення позову за відсутності учасників справи, також і з огляду на те, що явка таких учасників ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 22.11.2024 року про прийняття заяви до розгляду обов`язковою не визнавалась.

Представник ТОВ «Консалт Солюшенс», в свою чергу, 25.11.2024 року подав суду заяву про розгляд заяви про забезпечення позову без його участі, що судом розглянуто та задоволено.

У зв`язку із неявкою сторін учасників справи, згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про забезпечення позову у справі №521/18761/24, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову потребує задоволення, враховуючи таке.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

В силу вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Частиною 6 ст.153 ЦПК України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Таким чином, в ухвалі про вжиття заходів до забезпечення позову має міститись мотивований висновок про те, як невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Водночас, для вирішення питання про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.

При цьому під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Оскільки в даному випадку ТОВ "Консалт Солюшенс" звернулося до суду із заявою про забезпечення позову фактично одночасно з поданням позовної заяви, у якій останнім було визначено вимоги немайнового характеру (визнання договору дарування недійсним, скасування рішень), то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Також, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відтак, зважаючи на доводи заявника, зазначені ним у заяві про забезпечення позову, суд вважає, що такі доводи є обґрунтованими, оскільки у даному разі невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам вчиняти будь - які реєстраційні дії щодо квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , враховуючи принцип співмірності та адекватності, в подальшому буде запобігати утрудненню чи неможливості виконання рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи у випадку задоволення позовних вимог. Тобто у даному разі заявником доведено про наявність достатньо обґрунтованого припущення про те, що на даний час, ОСОБА_3 може розпорядитися наявним у неї нерухомим майном на власний розсуд.

Крім того, суд наголошує, що вказаний обраний вид забезпечення позову є тимчасовим та не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача - 3, оскільки до вирішення справи по суті позовних вимог, її майнове становище не змінюється.

З огляду на вказане, суд виснує про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у справі №521/18761/24 та вважає, що щодо квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 слід встановити заборону на здійснення будь яких реєстраційних дій суб`єктами державної реєстрації прав, державними реєстраторами прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусами.

Окрім наведеного, суд зазначає, що у даному разі не вбачається підстав вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обставин, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, не встановлено.

Керуючись ст. 149, 151-153, 353 ЦПК України, Малиновський районний суд міста Одеси

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт Солюшенс" від 21.11.2024 року (вх. №68287) про вжиття заходів забезпечення позову у справі №521/18761/24.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам вчиняти будь які реєстраційні дії щодо квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Роз`яснити, що ухвала суду про забезпечення позову є підставою внесення/виключення відомостей до/з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку встановленим Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (вул. Черняховського, 6, м. Одеса, 65009) для виконання, та сторонам у справі для відома.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.11.2024 року.

Суддя Н.О. Шевчук