Справа № 466/4825/21 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/655/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

секретар Салата Я.І.

з участю: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №466/4825/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 02 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" про несправедливе нарахування оплати за опалення місць загального користування, стягнення моральної шкоди

в с т а н о в и в :

28 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" про несправедливе нарахування оплати за опалення місць загального користування, стягнення моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що житлові будинки АДРЕСА_1 , балансоутримувачем яких є ПП «Управляюча компанія» «Рідний дім», обладнані спільним індивідуальним тепловим пунктом (ІТП) з вузлом обліку теплової енергії на опалення та гаряче водопостачання. ЛМКП «Львівтеплоенерго» несправедливо нараховує оплату за опалення місць загального користування по вказаних будинках .

За опалення місць загального користування за листопад 2020 р нараховано:

-по кв. 8 буд. 10 - 39,07 грн. ( опалювальна площа - 51, 1 кв.м.);

-по кв. 8 буд. 10а - 551,85 грн. (опалювальна площа - 48,2 кв.м.).

Кількість теплової енергії на опалення місць загального користування за розрахунками ЛМКП «Львівтеплоенерrо» за листопад 2020 р. складає:

-по буд. 10 - 2,67347 Гкал., сума до оплати 3924,94 грн. (2, 6734 7х 1468, 11)

-по буд.l0а - 40,99187 Гкал., сума до оплати 60180,57 грн. (40,99187х1468,1 І).

Тобто мається нічим не виправдана, на думку позивача, велика різниця у нарахуваннях між будинками з невеликою різницею у їх площі.

ЛМКП «Львівтеплоенерго» на заяви позивача щодо перегляду нарахувань за опалення місць загального користування , тобто справедливого нарахування між мешканцями будинків АДРЕСА_2 та 10а пояснило, що ці будинки мають горизонтальну розводку внутрішньобудинкової системи опалення, що передбачає можливість встановлення квартирних приладів обліку теплової енергії на опалення. Нарахування за опалення житлових будинків здійснюється за різними пунктами Методики (наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 р. №359) та залежить від втрат у внутрішньобудинковій системі. Такі пояснення відповідача на думку позивача, є непереконливими.

ОСОБА_1 провів свої обрахунки та прийшов до висновку, що фактично ціна одного кв.м, по буд.10 та 10а складає 6,17 грн. (64105,52: 10389,6), а не 0,76 грн. чи 11,44 грн. за один кв. м. Враховуючи те, що житлові будинки по АДРЕСА_3 , балансоутримувачем яких є ПП «Управляюча компанія» «Рідний дім», обладнані спільним індивідуальним тепловим пунктом з вузлом обліку теплової енергії на опалення та гаряче водопостачання, а розподіл між житловими будинками теплової енергії проходить безпідставно згідно опитувального листа, то на переконання позивача сума оплати за опалення місць загального користування за листопад 2020 р. по кв. АДРЕСА_4 мала б складати 297,40 грн. (6, 17 х 48,2), а не 551,85 грн., аналогічні нарахування мали б бути і за інші місяці опалювального періоду по кв. АДРЕСА_5 . Різниця тільки за листопад 2020 р. складає 254,45 грн. (551,85 - 297,40), тобто більше як у два рази. Відтак, позивач вважає , що нарахування оплати за місця загального користування по будинках 10 та l0a є несправедливим і не обгрунтованим.

Просить зобов`язати ЛМКП «Львівтеплоенерго» провести справедливе нарахування оплати за опалення місць загального користування по квартирі АДРЕСА_6 , з врахуванням загальних витрат на опалення МЗК як по буд.10 так і по буд. 10а виходячи із суми 64105,52 грн. за листопад 2020 р., а також, зробити аналогічні перерахунки за решту місяців опалюваного періоду 2020 -2021 р.р. Окрім цього просить стягнути з відповідача моральну шкоду без зазначення конкретної суми.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 02 лютого 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про несправедливе нарахування оплати за опалення місць загального користування, стягнення моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга мотивована тим, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги доводи позовної заяви. Стверджує, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» несправедливо нараховує оплату за опалення місць загального користування по вказаних будинках АДРЕСА_1 . Різниця вартості опалення місць загального користування у двох будинках є суттєвою, в той час як площа квартир є приблизно однаковою. Пояснення ЛМКП "Львівтеплоенерго" дані в листі від 9 лютого 2021 року, а саме, що вартість плати за місця загального користування з врахуванням втрат у внутрішньобудинковій системі змінюється, оскільки при частковому оснащенні вартість МЗК є низькою, а при 100% оснащеності високою вважає непереконливим. Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 02 лютого 2024 року та ухвалити нове рішення яким зобов"язати ЛМКП "Львівтеплоенерго" провести справедливе нарахування оплати за опалення місць загального користування по квартирі АДРЕСА_4 , з врахуванням загальних витрат на опалення МЗК як по будинку АДРЕСА_7 за опалювальний період 2020-2021 роки.

14 червня 2024 року від ЛМКП "Львівтеплоенерго надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що апеляційна скарга є безпідставною, а висновки суду першої інстанції правильними. ОСОБА_1 не навів належних доводів в підтвердження факту порушення його прав відповідачем. На неоднаразові звернення ОСОБА_1 до ЛМКП "Львівтеплоенерго", йому були надані деталізовані та обгрунтовані пояснення щодо здійснення розрахунків як по буд. АДРЕСА_3 з усіма вихідними даними щодо здійснення таких розрахунків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу представника відповідача, перевіривши матеріали справи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Звертаючись з цим позовом позивач зазначає, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» несправедливо нараховує оплату за опалення місць загального користування по будинках АДРЕСА_1 . Різниця вартості опалення місць загального користування у двох будинках є суттєвою, в той час як площа квартир є приблизно однаковою, а будинки обладнані спільним індивідуальним тепловим пунктом з вузлом обліку теплової енергії на опалення та гаряче водопостачання .

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів та не мотивував свої вимоги, які саме його права, як мешканця кв. АДРЕСА_4 , порушені здійсненими ЛМКП «Львівтеплоенерго» нарахуваннями по будинку АДРЕСА_2 на цій же вулиці. Окрім цього , позивачем не надано мотивації в чому полягає несправедливість таких нарахувань, які здійснені відповідно до передбачених чинним законодавством Методик.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі центрального опалення якраз і належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною. І, власне, за рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, які розташовані в місцях загального користування будинку, створюються сприятливі умови для нормальної роботи мереж водопостачання, водовідведення, інших комунікацій для всіх мешканців будинку, незалежно від того, приєднані їх помешкання до центрального опалення чи від`єднані.

Розподіл теплової енергії спожитої житловим будинком з централізованим теплопостачанням проводиться відповідно до Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», постанови Кабінету міністрів України №830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії»(далі Правила).

Згідно з Правилами розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Відповідно до затвердженої «Методики …» загальний обсяг спожитої теплової енергії, визначений за допомогою вузла комерційного обліку теплової енергії, складається з наступних основних складових:

обсягу теплової енергії на опалення приміщення Споживача;

обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будинку;

обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення;

обсягу теплової енергії, який надходить від ділянки транзитного трубопроводу.

Тобто, із загальної кількості теплової енергії спожитої будинком виділяться частка, яка йде на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення і розподіляється між усіма власниками приміщень будинку, згідно Методики.

Кожен споживач окрім оплати за теплову енергію, використану безпосередньо на обігрів належного йому приміщення, також несе обов`язок по оплаті частини обсягу теплової енергії, використаної на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення та функціонування внутрішньобудинкової системи опалення.

Споживання тепла на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та МЗК будівлі/будинку визначаються за формулами, які є в Методиці. Вони ґрунтуються на підтверджених вихідних даних технічних характеристиках будинку: довжині трубопроводів, площах приміщень, планових втратах і т.д.

Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії.

Плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду) та умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів.

У разі коли співвласники багатоквартирного будинку самостійно не обрали однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги, та/або не дійшли згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, плата виконавцю за індивідуальним договором складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування.

Плата виконавцю за колективним договором та за договором з колективним споживачем складається із плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитої послуги, визначеного відповідно до законодавства.

Рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.

Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором.

Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором.

Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Як вбачається з матеріалів справи на звернення позивача, відповідач ЛМКП «Львівтеплоенерго» надало роз`яснення в який спосіб проводиться розрахунок кількості спожитої теплової енергії на опалення та гарячої води по житлових будинках за адресами АДРЕСА_2 та 10 а за кожен місяць окремо та механізм нарахування вартості опалення місць загального користування (а.с.10-16, а.с.19-20).

Зокрема різниця з якою не погоджується позивач виникла у зв`язку з тим, що у будинку АДРЕСА_2 а всі квартири оснащені квартирними приладами обліку теплової енергії, а в будинку АДРЕСА_2 не усі. У разі часткового оснащення квартир будинку квартириними приладами обліку теплової енергії, розподіл теплової енергії на опалення житлової площі та на втрати розраховується згідно показів будинкового приладу обліку пропорційно до максимального теплового навантаження , зазначеного в опитувальному листі.

З листа Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області від 07.04.2021 року №07_3-9/2201встановлено, що у зв`язку з тим, що у будинку на АДРЕСА_2 є квартира без квартирного вузла обліку теплової енергії, обсяг визначається як різниця між кількістю теплової енергії , спожитої на потреби опалення житлової частини будинку згідно показів загальнобудинкового приладу обліку та сумарним об`ємом теплової енергії , спожитої квартирами квартирними приладами обліку і втратами у внутрібудинковій системі опалення. Враховуючи зазначене , при частковому оснащенні квартир квартирними приладами обліку теполової енергії вартість плати за МЗК з урахуванням втрат у внутрібудинковій системі є низькою, при 100% оснащеності -вищою. Із отриманих перевіркою результатів в діях ЛМКП «Львівтеплоенерго» порушень не виявлено (а.с.50-51).

Наведене вище свідчить, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Позивач не довів належними і допустими доказами у чому полягає несправедливість нарахування плати за опалення МЗК.

Згідно з ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проведені позивачем розрахунки не можуть вважатися правильними так як потребують спеціальних знань.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи , дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову .

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1;375; 376 ч.1, 3; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 02 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 11 липня 2024 року.

Головуюча суддя Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк