Справа № 466/4960/23
Провадження № 2/466/347/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Комарницької В.-М.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, -

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить визнати спільним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 автомобіль марки Volkswagen Jetta, 2014 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_5 з державним номерним знаком НОМЕР_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію за 1/2 частку ринкової вартості автомобіля марки Volkswagen Jetta, 2014 року випуску, сірого кольору в сумі 223 174,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2015 року.

Під час перебування у шлюбі ними придбано автомобіль марки Volkswagen Jetta, 2014 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль було придбано за 12200 доларів США, що становить 446349,2 грн. Автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Ще перебуваючи у шлюбі, у 2019 році він зауважив, що на автомобілі встановлено нові номерні знаки, тоді ОСОБА_2 пояснила, що номерні знаки вирішила змінити на нові, бо попередні не подобалися.

У квітні 2023 року він дізнався, заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 07.05.2020 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. Після чого, йому стало відомо, що ще 17.08.2019 року між ОСОБА_2 та її матір`ю ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу автомобіля і саме тому були змінені номерні знаки.

Вважає, що вищевказаний автомобіль є їх спільною сумісною власністю, а тому змушений звернутися до суду.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 позовні вимоги заперечила, просила відмовити в їх задоволенні, покликаючись на те, що спірний автомобіль було відчужено за дорученням ОСОБА_4 та у його присутності з метою погашення його аліментних зобов`язань. Таким чином, позивачу було достеменно відомо про продаж автомобіля під час перебування ними у шлюбі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що сторони у 2015 році уклали шлюб, а в 2018 році придбали спірний автомобіль, оформивши його на ОСОБА_2 . Позивач автомобілем не користувався. Бачив, що номерні знаки змінені, але ОСОБА_2 пояснила, що старі номерні знаки їй просто не подобаються. Про перереєстрацію автомобіля на матір відповідача йому було не відомо, оскільки відповідач продовжувала користуватися автомобілем. Також зазначив, що позивач дійсно надавав довіреність на ім`я відповідача, проте в такій не було передбачено права на відчуження майна. Про відчуження відповідачем автомобіля позивачу стало відомо лише у 2023 році.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила відмовити у задоволенні позову, покликаючись на те, що після народження дитини стосунки між нею та позивачем ускладнилися. Ще у 2020 році вони прийняли рішення про розлучення, разом звернулися до адвоката, який складав позовну заяву про розлучення. Проте, у 2023 році позивач вирішив повернути сім`ю. Ще перебуваючи у шлюбі, у позивача була велика заборгованість по аліментах, у зв`язку із чим він склав довіреність на відчуження автомобіля. Після чого позивач бачив технічний паспорт на автомобіль та йому було достеменно відомо, хто є власником транспортного засобу.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила відмовити у їх задоволенні, покликаючись на аргументи, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2015 року.

Перебуваючи у шлюбі, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 04.04.2018 року придбали автомобіль марки Volkswagen Jetta, 2014 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль було придбано за 12200 доларів США, що становить 446349,2 грн. Автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_2 . Даний факт ніким з учасників справи не спростовується.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.1 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 163 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11).

Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_4 стверджує, що спірний автомобіль підлягає визнанню правом спільної сумісної власності подружжя, також зазначивши, що йому не було відомо про відчуження транспортного засобу третій особі.

Дослідивши матеріали справи, суд критично оцінює покликання ОСОБА_4 про те, що йому не було відомо про відчуження автомобіля з огляду на наступне.

Відповідно до Довіреності від 16.08.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лубчак О.В., ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_2 бути його представником при вирішенні будь-яких питань, що стосуються його в усіх без винятку установах, і т.ін., представляти його інтереси в Реєстраційних органах, Центрах надання адміністративних послуг та ін.

17.08.2019 року автомобіль марки Volkswagen Jetta, 2014 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_2 було відчужено третій особі ОСОБА_5 , у зв`язку із чим номерні знаки було змінено на НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 ствердив, що йому було відомо про зміну номерних знаків на автомобілі, а тому його твердження про те, що він не знав про відчуження транспортного засобу жодних чином не підтверджені, оскільки зміна номерних знаків на автомобілі вчиняється у випадках перереєстрації транспортних засобів в разі зміни їх власників.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, друга, четверта статті 65 СК України).

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі №127/21002/21 (провадження № 61-5340св23), від 24 травня 2023 року у справі № 278/2482/21 (провадження № 61-12736св22).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21), постанові Верховного Суду України від 24 травня 2023 року справа № 278/2482/21 (провадження № 61-12736св22) зроблено висновок, що у разі, якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а у разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого.

Разом з тим, рухоме майно, яке відчужується одним із подружжя у період зареєстрованого шлюбу, або період, коли сторони проживали разом та вели спільне господарство, то кошти отриманні продавцем (одним із подружжя) від продажу такого транспортного засобу, вважаються такими, що витрачені в інтересах сім`ї, якщо доводи протилежного не підтверджено, про що йдеться у Постанові Верховного Суду від 25.05.2020 року у справі № 347/955/16.

ОСОБА_2 ствердила, що кошти, отримані внаслідок продажу спірного автомобіля були спрямовані на погашення заборгованості ОСОБА_4 в межах виконавчого провадження.

В свою чергу, ОСОБА_4 жодних доказів в спростування покликань відповідача в розпорядження суду не надав, а також не довів, що кошти від продажу транспортного засобу використані не в інтересах сім`ї, а доведення цієї обставини є його процесуальним обов`язком відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України. Суд враховує ту обставину, що після продажу спірного автомобіля сторони продовжували проживати разом та вести спільне господарство, жодних спорів між ними щодо визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним не виникало.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що спірний транспортний засіб було відчужено в період перебування сторонами у зареєстрованому шлюбі, після його продажу сторони продовжували проживати разом та вести спільне господарство, сам позивач стверджував, що бачив, що відбулася зміна номерного знаку, позивачем не надано жодних доказів того, що кошти отримані внаслідок відчуження автомобіля були спрямовані відповідачем на її особисті потреби, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 22.11.2024 року.

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя О. І. Баєва