Провадження №: 4-с/755/144/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2024 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Коваленко І.В.,

за участі секретаря судових засідань: Назаровій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дидюка Богдана Олександровича, боржник - ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить суд:

1) визнати дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дидюка Богдана Олександровича в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.08.2024 виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 неправомірними;

2) скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 13.08.2024, винесену державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дидюком Богданом Олександровичем в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що 03.08.2021 Дніпровським районним судом м. Києва у справі №755/9884/21 прийнято рішення, згідно з яким видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованості за послугу з централізованого опалення у розмірі 21 331,35 грн.; з централізованого постачання гарячої води у розмірі 20 727,25 грн. та судові витрати у розмірі 1 066,90 грн., який був пред`явлений для примусового виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ). 13.08.2024 на електронний кабінет в ЄСІТС КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження від 13.08.2024, винесена державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дидюком Богданом Олександровичем в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, відповідно до актового запису про смерть № 351 від 07.09.2023 боржник помер. КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» вважає, що постанова від 13.08.2024 державного виконавця ВДВС Дидюка Б.О. про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 є неправомірною, оскільки виконавцем не встановлено коло спадкоємців після смерті боржника, які є потенційними правонаступниками в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, враховуючи наявність боргу і не виконане судове рішення у справі № 755/9884/21, та такою, що винесена з порушенням норм матеріального права, та, як наслідок, підлягає скасуванню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.09.2024 скаргу було прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Вказану ухвалу суду скаржнику та суб`єкту оскарження було направлено 06.09.2024 засобами електронного зв`язку та цього ж дня було доставлено на електронну пошту, про що свідчать довідка про доставку електронного листа.

11.09.2024 року (вх.№49748) від начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Біляєва Бориса надійшли пояснення на скаргу в яких просив у задоволенні скарги відмовити.

Представник скаржника - ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити скаргу в повному обсязі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За нормою ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що 03.08.2021 Дніпровським районним судом м. Києва у справі №755/9884/21 прийнято рішення, згідно з яким видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованості за послугу з централізованого опалення у розмірі 21 331,35 грн.; з централізованого постачання гарячої води у розмірі 20 727,25 грн. та судові витрати у розмірі 1 066,90 грн.

06.12.2021 Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду від 03.08.2021 у справі № 755/9884/21.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII та пункту 6 розділу І Інструкції під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII).

Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Пунктом 3 частини першої та частини другої статті 39 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Відповідно, 13.08.2024 державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дидюком Б.О. при примусовому виконанні виконавчого листа № 755/9884/21 виданого 06.12.2021 Дніпровським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованості на загальну суму 43 125,5 грн. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З аналізу п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII вбачається, що припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника, тобто у контексті даної норми суд виходить з того, що правонаступництво у виконавчому провадженні можливе щодо юридичних осіб.

При цьому, згідно ч.5 ст. 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України)

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника, до якого у кредитора існує грошове зобов`язання, за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

За змістом ст.ст.524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника щодо такої сплати.

Такий правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №750/5104/17 від 21.11.2018.

Обґрунтовуючи скаргу, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», посилається на те, що зобов`язання ОСОБА_1 по відношенню до скаржника виникло на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/9884/21, яке останньою не виконано.

Зазначене кореспондується також із висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 2-2697/11 від 23.01.2019 де вказано, що обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості за договором позики, присудженої судом (кредиторові) із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців, а тому вимоги про заміну сторони виконавчого провадження - боржника його правонаступником підлягають задоволенню.

У даній справі грошове зобов`язання боржника по відношенню до кредитора виникло за його життя, що не заперечується та відповідає обставинам, встановленим судом у розрізі даних спірних правовідносин, втім питання процесуального правонаступництва боржника не може бути вирішено судом з підстав наведених скаржником у скарзі, оскільки правоздатність ОСОБА_1 припинилась 07.09.2023 року, тобто відповідно до дати відкриття виконавчого провадження, отже статусу сторони виконавчого провадження, її прав та обов`язків ОСОБА_1 не набула.

Відповідно, у силу пунктів 12, 13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII.

Вказане викладено у висновках Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/617/17.

Суд вважає звернути увагу на те, що виконавець не зобов`язаний вчиняти усіх дій для з`ясування наявності правонаступників у відповідності до Закону № 1404-VIII, оскільки останній вирішує таке питання за наявності заяви, в подальшому звертається до суду для вирішення питання про заміну вибулої сторони, відповідної заяви до виконавця не надходило.

Відповідно до ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дидюка Богдана Олександровича, боржник - ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у її задоволенні слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1, 4, 3, 13, 15, 18, 39 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, ст.ст. 5, 12, 13, 18, 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дидюка Богдана Олександровича, боржник - ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 22.11.2024 року.

Суддя: