Справа № 539/848/24
Провадження № 2/539/487/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2024

місто Лубни Полтавської області

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі головуючої судді Мирошникової О. Ш.

за участю: секретаря судового засідання Коваль Ю. А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 - позивач, до

Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Луганська обласна дитяча клінічна лікарня» - відповідач,

про стягнення грошової компенсації за невикористані щорічні основні відпустки, та

ухвалив це рішення про таке:

І. Стислий виклад позицій сторін

1.04.03.2024 позивач звернувся до суду з позовом, позовні вимоги якого 28.06.2024 зменшив та остаточно просив стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки за період з 03.11.2020 по 30.11.2023 в розмірі 37923,91 грн.

1.1.Обґрунтування позову: з 03.11.2020 по 05.12.2023 позивач працював у відповідача на посаді інженера енергетика. Місцезнаходження відповідача було у місті Лисичанську Луганської області, яке після повномасштабного вторгнення рф на території України опинилося під тимчасовою окупацією. При звільненні з позивачем проведений неповний розрахунок по заробітній платі, оскільки не була виплачена компенсація за невикористану відпустку за період роботи 2021 2022 роки з причини відсутності документів, які залишилися на тимчасово окупованій території України. Позивач зазначив, що весь час роботи використав лише 15 днів щорічної відпустки, тривалість невикористаної відпустки за час роботи позивача складала 57 днів. Позивач зазначив, що при звільнені відповідач йому не видав трудову книжку, з наказом про звільнення не ознайомив.

1.2.Доводи відповідача, наведені у відзиві, не спростовують доводів позивача, з 02.04.2022 по листопад 2022 року позивач не перебував у відпустці, в цей час він перебував на лікарняному.

2.03.04.2024 представник відповідача надав відзив на позов, в якому заперечував проти його задоволення.

2.1. Обґрунтування заперечень: позивач працював у Луганській обласній дитячий клінічній лікарні з 03.11.2020 по 05.12.2023. В зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України, лікарня, в який працював позивача, залишилася на тимчасово окупованій території України. Документацію лікарні не вдалося евакувати.

2.2.Згідно з наказом керівника лікарні від 06.05.2022 працівникам, які звільняються, роз`яснено, що подальше відшкодування грошей при звільненні буде здійснюватися за рахунок коштів держави-агресора та коштів, отриманих на відновлення України.

2.3.Згідно з наказом керівника від 15.08.2022 частково відновлена робота лікарні з 01.09.2022 в місті Лубни Полтавської області. Після відновлення роботи позивач продовжив працювати у відповідача.

2.4.За наказом керівника лікарні № 42-к від 05.12.2023 позивач був звільнений з посади за згодою сторін на підставі пункту першого статті 36 КЗпП України. Позивач відмовився підписувати та отримувати наказ про звільнення, в зв`язку з чим 05.12.2023 працівники відповідача склали акт про фіксування відмови позивача від підпису в наказі про звільнення.

2.5. Позивач перебував у відпустці тривалістю 15 днів за період роботи з 03.11.22 по 03.11.2023, що підтверджується відповідними наказами. При звільненні відповідач сплатив позивачу компенсацію за невикористану відпустку за 16 днів за період з 03.11.2022 по 02.11.2023.

2.6. Перебування позивача у щорічній відпустці в період роботи з 03.11.2020 по 03.11.2022 встановити неможливо, оскільки у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, документація лікарні не евакуйована, знаходиться на окупованій території. 22.11.2022 адміністрація КНП ЛОР «ЛОДКЛ» зверталася до правоохоронних органів з повідомленням про втрату та знищення майна у зв`язку із вторгненням 24.02.2022 на територію України військ російської федерації.

2.7. Позивач в період роботи в лікарні одночасно працював за сумісництвом в Державній установі «Луганській обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» та перебував у щорічних відпустках в цій установі з 2020 по 2023 роки, які надаються працівнику за сумісництвом одночасно з основним місцем роботи. Тому відповідач вважає, що позивач як працівник за сумісництвом повинен був перебувати у відпустках в цей же час і за основним місцем роботи.

ІІ. Заяви, клопотання учасників справи

3.Позивач та його представник зверталися до суду з такими заявами та клопотаннями: 09.04.2024 відповідь на відзив; 10.04.2024, 24.05.2024 про витребування доказів; 28.06.2024 заява про відмову від частини позовним вимог.

3.1.Представник відповідача звертався до суду з такими заявами та клопотаннями: 25.03.2024 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; 28.03.204 про відкладення судового засідання, про виклик свідків; 03.04.2024 відзив на позов; 09.04.2024, 26.04.2024 про поновлення строку для подання доказів; 15.04.2024 заперечення на відповідь на відзив та про долучення доказів.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі

4.06.03.2024 суд відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.

4.1.10.04.2024 суд задовольнив клопотання представника позивача та витребував докази.

4.2.11.06.2024 суд залишив без розгляду клопотання представника позивача про поновлення строку для подачі клопотання про витребування доказів.

4.3.Суд приймає відмову позивача від позову про стягнення з відповідача на користь позивача 3326,66 грн як компенсацію за п`ять днів щорічної основної відпустки.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

5.Комунальне некомерційне підприємство Луганської обласної ради «Луганська обласна дитяча клінічна лікарня» має таке місцезнаходження юридичної особи: Луганська область, місто Лисичанськ, квартал 40 років Перемоги, будинок 12А. Керівником лікарні є ОСОБА_4 (а. с. 22 25).

6.31.03.2022 генеральний директор лікарні прийняла наказ № 1 «Про особливості переведення та зміни істотних умов праці та трудових відносин в умовах воєнного часу КНП ЛОР «Луганської обласної дитячої клінічної лікарні». Згідно з цим наказом з 01.04.2022 в лікарні оголошено простій та визначено проводити оплату працівникам у розмірі 2/3 від посадового окладу з підвищенням в порядку статті 113 КЗпП. У п. 2 цього наказу визначено, що з 31.03.2022 на час чергової відпустки заступника генерального директора з матеріально-технічних питань призначити тимчасово виконуючим його обов`язки ОСОБА_1 (а. с. 70 - 73).

7.06.05.2022 генеральний директор лікарні прийняла наказ № 13 «Про переведення працівників КНП ЛОР «Луганська обласна дитяча клінічна лікарня» на дистанційний режим роботи в умовах воєнного стану», згідно з яким з 26.04.2022 ОСОБА_1 був переведений на дистанційний режим роботи в умовах воєнного стану (а. с. 74 75).

8.15.08.2022 генеральний директор лікарні прийняла наказ № 23 «Про часткове поновлення роботи КНП ЛОР «Луганська обласна дитяча клінічна лікарня», згідно з яким в період воєнного стану визначені особливості сповіщення та заходів зв`язку між адміністрацією лікарні та працівниками. Також в наказі постановлено частково відновити роботу лікарні з 15.08.2022 і перевести лікарню в звичайний режим роботи; відповідальним особам наказано повідомити всіх працівників медзакладу про часткове відновлення роботи і невідкладно викликати їх для прибуття на робочі міста за адресою: АДРЕСА_1 . Також наказано повідомити всіх працівників, що пункт 4 статті 32 КЗпП передбачає, якщо колишні істотні умови праці не можу бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу (а. с. 77 80).

9.25.08.2022 генеральний директор лікарні прийняла наказ № 27 «Про порядок звільнення працівників КНП ЛОР «Луганська обласна дитяча клінічна лікарня» в період воєнного стану, в якому визначила, що в зв`язку з вторгненням рф було окуповане місто Лисичанськ Луганської області, де розташовувалася лікарня та з цих підстав не відбулася централізована евакуація господарської, бухгалтерської документації, особових справ та трудових книжок працівників та медичного обладнання та вся ця документація й обладнання залишилося на тимчасово окупованій території України. В наказі зазначено, що керівництво лікарні не має можливості в повному обсязі виконати вимоги Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та Кодексу законів про працю України в частині видачі трудових книжок при звільненні працівників та своєчасної виплати всіх сум, що належать працівникам, які звільняються з підприємства, що провадиться в день звільнення за статтею 116 КЗпП. В наказі зазначено, що за статтею 15 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено відшкодування працівникам та роботодавцям, пов`язаних з трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України за рахунок коштів держави-агресора, а також коштів, отриманих з/від відповідних фондів на відновлення України та цю інформацію керівництво лікарні доводить до працівників (а. с. 76).

10.31.08.2022 голова обласної державної адміністрації начальник обласної військової адміністрації постановив розпорядження № 317 «Про організацію діяльності КНП ЛОР «Луганська обласна дитяча клінічна лікарня», згідно з яким лікарня до окремого розпорядження проводить свою діяльність в АДРЕСА_1 (а. с. 81).

11.03.03.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 внесені відомості за фактом втрати та знищення майна лікарні в зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України та подальшою тимчасовою окупацією міста Лисичанська Луганської області, де була розташована лікарня, правова кваліфікація за частиною першою статті 438 Кримінального кодексу України (а. с. 97, 98).

12.Згідно з колективним договором між лікарнею та її трудовим колективом, роботодавець зобов`язувався, зокрема: затверджувати за погодженням профспілки графіки надання щорічних відпусток виходячи з необхідності забезпечення безперервної роботи підприємства і створення сприятливих умов для відпочинку працівників, не пізніше 4 січня поточного року; замінювати за бажанням працівника частину щорічної відпустки грошовою компенсацією, за умови, що тривалість наданих працівникові щорічних основної та додаткової відпусток складала не менше 24 календарних днів. В колективному договорі сторони погодили, що інженер енергетик має право на щорічну основну відпустку тривалістю 24 дні та на додаткову відпустку за ненормований робочий день тривалістю 4 дні пп. 2.1 колективного договору та додаток 6 до нього (а. с. 91 97).

13. ОСОБА_1 в період з 03.11.2020 по 05.12.2023 працював на посаді інженера енергетика в Комунальному некомерційному підприємстві Луганської обласної ради «Луганська обласна дитяча клінічна лікарня» (а. с. 5 7, 8 9).

14.Після поновлення роботи лікарні, 15.08.2022 ОСОБА_1 була відновлена особова картка працівника, в якій міститься інформація про перебування його в щорічних основних відпустках за період 03.11.2022 по 02.11.2023 тривалістю 5 днів з 12.01.2023 по 16.01.2023, за період з 03.11.2022 по 02.11.2023 тривалістю 10 днів з 22.08.2023 по 31.08.2023 та про сплату йому компенсації за невикористану відпустку за 16 днів (а. с. 86).

15.За наказом генерального директора Луганської обласної дитячої клінічної лікарні № 1/к від 10.01.2023 ОСОБА_1 згідно його заяви була надана відпустка за період роботи з 03.11.2022 по 02.11.2023 на 5 календарних днів з 12.01.2023 по 16.01.2023 (а. с. 84 86).

16.За наказом генерального директора Луганської обласної дитячої клінічної лікарні № 15/к від 17.08.2023 ОСОБА_1 згідно його заяви була надана відпустка за період роботи з 03.11.2022 по 02.11.2023 на 10 календарних днів з 22.08.2023 по 31.08.2023 (а. с. 82 83, 86).

17.Згідно з витягом зі списку про заробітну плату, розрахунковим листком та випискою з казначейства ОСОБА_1 були сплачені відпускні та розрахункові виплати: 26.01.2023 у сумі 16673,29 грн, 15.08.2023 у сумі 3000 грн, 30.08.2023 у сумі 2690,12 та 12822,40 грн (а. с. 149 153).

18.05.12.2023 ОСОБА_1 надав генеральному директору Луганської обласної дитячої клінічної лікарні заяву, в який просив звільнити його за згодою сторін (а. с. 67).

19.05.12.2023 ОСОБА_1 був звільнений з роботи за наказом генерального директора Луганської обласної дитячої клінічної лікарні № 42к «Про припинення трудового договору» з підстав частини першої статті 36 КЗпП України за згодою сторін. 05.12.2023 комісією працівників лікарні був складений акт про відмову ОСОБА_1 від підпису в наказі про звільнення (а. с. 66, 68).

20.08.01.2023 генеральний директор лікарні направила ОСОБА_1 лист № 11 про компенсацію за невикористану відпустку за період роботи 2021 2022 роках, в якому повідомила, що в зв`язку з військовою агресією рф проти України документація лікарні знаходиться на тимчасово окупованій території України та відповідно до наказу № 42 від 01.11.2023 «Про виплату розрахункових сум працівникам» повний розрахунок буде проведений з працівниками, які подали заяви про звільнення, згідно чинного законодавства України при доступі до оригіналів документів» (а. с. 10).

20.1. 09.01.2023 генеральний директор лікарні направила ОСОБА_1 лист № 15, в якому повідомила про період його роботи в лікарні, про звіт 1 ДФ та про відсутність доступу до документації лікарні з причини військової агресії рф (а. с. 11).

21.Згідно довідки, розрахунку та платіжних документів ОСОБА_1 09.12.2023 були сплачені суми при звільненні у розмірі 7103,55 грн, з яких: 818,52 грн заробітна плата та 6285,03 грн компенсація за невикористану відпустку за 16 днів (а. с. 87 90).

22.Згідно з листом від 05.04.2024 Луганського обласного центру зайнятості, при реєстрації у Сєвєродонецькому міському центрі зайнятості ОСОБА_1 надав скан копію наказу № 42-к від 05.12.2023 про припинення трудового договору (а. с. 112 115).

23.Згідно з відповіддю генерального директора Державної установи «Луганський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України», робітник з комплексного обслуговування й ремонту будинків адміністративно-господарчого відділення Лисичанського міського відділу (філії) цієї державної установи ОСОБА_1 , зовнішній сумісник на 0,25 ставки, працював в установі з 03.11.2020 по 07.12.2023, за період з 2020 року по 07.12.2023 перебував у щорічних основних та додаткових відпустках (а. с. 109 111, 166 167):

1) у 2020 році: за період роботи з 05.04.2019 по 04.04.2020 перебував у частині щорічної відпустки 7 календарних днів, з яких 3 дні основна, 4 дні додаткова відпустки з 16.10.2020 по 22.10.2020; за період роботи з 05.04.2020 по 04.04.2021 перебував у частині щорічної основної відпустки 7 календарних днів з 23.10.2020 по 29.10.2020;

2) у 2021 році: за період роботи з 05.04.2021 по 04.04.2022 перебував у частині щорічної відпустки 21 календарний день, з яких 17 днів основна, 4 дні додаткова відпустки з 01.04.2021 по 21.04.2021;

3) у 2022 році: за період роботи з 05.04.2022 по 04.04.2023 перебував у частині щорічної основної відпустки 24 календарні дні з 01.11.2022 по 24.11.2023;

4) у 2023 році: за період роботи з 05.04.2023 по 04.04.2024 перебував у частині щорічної основної відпустки 14 календарних днів з 05.04.2023 по 14.05.2023.

24.За період з 01.12.2022 по грудень 2023 включно лікарня нарахувала ОСОБА_1 заробітну плату у розмірі 242846,11 грн (а. с. 13).

25.11.06.2024 свідок ОСОБА_5 надала суду такі показання: свідок працює начальником кадрів КНП ЛОР «Луганська обласна дитяча клінічна лікарня». Свідку відомо, що з 03.11.2020 в лікарні на посаді інженера енергетика працював ОСОБА_1 на умовах повного робочого дня.

25.1.Свідку відомо, що ОСОБА_1 пропрацювавши півроку пішов на довготривалий лікарняний, а потім використав щорічну основну відпустку, проте яка була її тривалість свідок не пам`ятає.

25.2.Після 24.02.2022 керівництво лікарні відпустило працівників, 01.04.2022 лікарня виїхала з міста Лисичанська Луганської області й працівники були в простої. ОСОБА_1 працював, оскільки виконував обов`язки генерального директора з матеріального забезпечення та 26.04.2022 його перевили на дистанційний режим роботи згідно з його заявою.

25.3.З 15.08.2022 заклад переїхав до міста Лубни Полтавської області та ОСОБА_1 викликали на роботу в звичайному режимі.

25.4.Свідку відомо, що за період роботи ОСОБА_1 брав щорічні відпустки та відпустки за свій рахунок та не відомо.

25.5.Після переїзду лікарні до міста Лубен позивач перебував у відпустці 10 та 5 календарних днів за період роботи з 03.11.2022 по 03.11.2023 роки, йому були сплачені відповідні виплати. У позивача залишилося 9 календарних днів щорічної основної відпустки та 4 календарних днів додаткової відпустки.

25.6.05.12.2023 ОСОБА_1 написав заяву про звільнення, залишив її на столі генерального директора. Поки оформлювався наказ про звільнення, позивач перебував у приміщенні лікарні, але потім пішов не отримавши наказ. Комісія склала акт про відмову від підпису наказу. Копію наказу йому направили на електронну адресу та додатково вручили його дружині, яка працювала у лікарні на посаді діловода.

25.7.Лікарня сплатила ОСОБА_1 компенсацію за невикористані 16 днів щорічної відпустки за період з 03.11.2022 по 05.12.2023, за період з 03.11.2020 по 03.11.2022 компенсацію йому не сплачували, оскільки неможливо встановити кількість днів невикористаної щорічної відпустки, в зв`язку з тим, що документація залишилася на тимчасово окупованій території України.

25.8.Свідок повідомила, що особові картки працівників залишилися на тимчасово окупованій території. За період 2020 2022 років ОСОБА_1 міг перебувати в щорічних основних відпустках, однак це неможливо документально підтвердити.

25.9.Особові картки працівників та іншу документацію установи почала відновлювати з 01.09.2022 після переїзду до міста Лубен Полтавської області, до цього лікарня працювала дистанційно. Вдалося відновити особові картки форми П2 всім працівникам на підставі трудових книжок за період з вересня 2022 року, в яких відновили відомості про прийняття на роботу працівника, проте відсутні відомості щодо відпусток.

25.10.Свідок почала вести табеля робочих днів та відпусток працівників установи з 01.01.2023, до цього це робила інша працівниця.

25.11.Свідок повідомила, що в лікарні складаються графіки відпусток у грудні поточного року на наступний рік, про це працівників повідомляють під підпис.

25.12.Заробітну плату працівники в установі отримують два рази на місяць: аванс до 15 числа кожного місяця та заробітну плату з 25 до 1 числа кожного місяця. Зарплата на час відпустки виплачується за заявою працівника в найближчу дату виплат. Наразі в лікарні розміри заробітної плати мінімальні, в 2022 2023 роках нараховували премії в середньому в розмірі двох посадових окладів.

26.20.06.2024 свідок ОСОБА_6 надав суду такі показання: свідок працює заступником генерального директора з матеріально-технічних питань в КНП ЛОР «Луганська обласна дитяча клінічна лікарня». ОСОБА_1 працював в лікарні на посаді інженера енергетика повний робочий день з 03.11.2020 та звільнився 05.12.2023. Умови праці ненормований робочий день, тривалість щорічної основної відпустки 24 дня та додаткова відпустка.

26.1.Свідку відомо, що в червні 2021 року ОСОБА_1 брав відпустку, однак її тривалість свідок не пам`ятає. Свідок не пам`ятає чи перебував у відпустках ОСОБА_1 до серпня 2022 року.

26.2.Свідок повідомив, що 30.03.2022 він пішов у відпустку та його обов`язки виконував позивач, чи брав він в цей період відпустку йому не відомо.

26.3.Свідку відомо, що у 2023 році ОСОБА_1 перебував у відпустці приблизно пару тижнів.

26.4.Свідок не пам`ятає чи писав позивач у 2021-2022 роках заяви про перенесення щорічної основної відпустки. В їх закладі щорічні основні відпустки працівники беруть згідно затвердженого графіку.

26.5.Свідку відомо, що в грудні 2023 року ОСОБА_1 ознайомився з наказом про своє звільнення у відділі кадрів, проте відмовився його підписувати.

26.6.Свідку відомо, що вся документація, в тому числі й табелі обліку робочого часу залишилися на тимчасово окупованій території. В обов`язки свідка не входило евакуювати вказану документацію.

27. Всі ці обставини підтверджені належними та допустими доказами, копії яких наявні у справі.

V. Норми права, які застосував суд

28. У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово був продовжений Указами Президента України наразі до 12.08.2024.

29.Кодекс законів про працю України:

Частина перша статті 47 - роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Частина перша статті 75 - щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Стаття 76 щорічні додаткові відпустки надаються працівникам: 1) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці; 2) за особливий характер праці; 3) в інших випадках, передбачених законодавством.

Тривалість щорічних додаткових відпусток, умови та порядок їх надання встановлюються нормативно-правовими актами України, а також трудовим та/або колективним договором.

Частина перша статті 83 - у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Стаття 116 при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Прикінцеві положення КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".

30.Закон України «Про організацію трудових відносин в період воєнного стану»:

Стаття 1 цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в України незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Частина шоста статті 6 у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 53, частини першої статті 65, частин третьої п`ятої статті 67, статей 71, 73, 78-1 Кодексу законів про працю України та частини другої статті 5 Закону України «Про відпустки».

Частини перша статті 12 у період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні невикористаних днів щорічної відпустки. Норми частини сьомої статті 79, частини п`ятої статті 80 Кодексу законів про працю України та частини п`ятої статті 11, частини другої статті 12 Закону України "Про відпустки" у період дії воєнного стану не застосовуються.

У разі звільнення працівника у період дії воєнного стану йому виплачується грошова компенсація відповідно до статті 24 Закону України "Про відпустки".

Стаття 15 відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, здійснюється за рахунок коштів держави-агресора, а також коштів, отриманих з/від відповідних фондів на відновлення України, у тому числі міжнародних, міжнародної технічної та/або поворотної чи безповоротної фінансової допомоги, інших джерел, передбачених законодавством.

Порядок визначення і відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

31.Закон України «Про відпустки»:

Частина перша статті 6 - щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Частина перша статті 24 - у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

32.Постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»:

Пункт 2 розділу ІІ обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 р., проводиться виходячи з виплат нарахованих у 2023 році.

33.Цивільний процесуальний кодекс:

Частина перша статті 81 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина перша статті 141 - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

VІ. Мотивована оцінка суду

34.Між сторонами виник спір з приводу невиплати відповідачем позивачу при звільненні грошової компенсації за невикористані щорічні основні відпустки тривалістю 57 днів за період з 03.12.2020 по 30.11.2023 у розмірі 37923,91 грн.

34.1.Спірні правовідносини між позивачем та відповідачем виникли в період оголошеного в Україні воєнного стану.

34.2.За частиною другою Прикінцевих положень КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

34.3. Закон України «Про організацію трудових відносин в період воєнного стану» визначає особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в України незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

34.4.Стаття 12 цього Закону передбачає у період дії воєнного стану виплату грошової компенсації відповідно до статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника.

34.5. Кодекс законів про працю України, Закон «Про відпустки», Закон України «Про організацію трудових відносин в період воєнного стану» не передбачають підстав для невиплати грошової компенсації працівнику за невикористані відпустки у разі його звільнення.

Щодо компенсації за невикористану відпустку за останній рік роботи позивача:

35.Суд встановив, що за період роботи з 03.11.2022 по 02.11.2023 позивач перебував у щорічній основній відпустці 15 календарних днів: з 12.01.2023 по 16.01.2023 та з 22.08.2023 по 31.03.2023.

35.1. За період з 03.11.2022 по 02.11.2023 залишок щорічної основної відпустки позивача становив 9 календарних днів (24 дні 15 днів = 9 днів) та 4 дні додаткової відпустки.

35.2. За період з 03.11.2023 по дату звільнення позивача 05.12.2023 він набув права ще на 3 календарні дні щорічної відпустки.

35.3. Суд встановив, що за період з 03.11.2022 по день звільнення позивача 05.12.2023, позивач мав право на виплату йому грошової компенсації за невикористану відпустку за 16 календарних днів.

35.4. Суд встановив, що така компенсація позивачу була сплачені відповідачем 09.12.2023 в складі розрахункових виплат 7103,55 грн за вирахуванням податків та зборів. При звільненні відповідач сплатив позивачу компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 16 календарних днів за період з 03.11.2022 по 05.12.2023 в сумі 6285,03 грн (а. с. 82 90).

36.За встановлених обставин, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення грошової компенсації за період з 03.11.2022 по 02.11.2023, оскільки ця компенсація була сплачена відповідачем позивачу при звільненні.

Щодо компенсації за невикористану відпустку за період з 03.12.2020 по 02.11.2022:

37.В судовому засіданні позивач стверджував, що не перебував у відпустках в цей період, відповідач заперечував, з посиланням на втрату документів, які можуть підтвердити або спростувати обставини перебування позивача у відпустках в цей період.

38.Суд встановив, що лікарня, де працював позивач, на початок повномасштабного вторгнення рф на територію України здійснювала діяльність в місті Лисичанську Луганської області, яке було та залишається тимчасово окупованим.

39.03.03.2022 до ЄРДР за № 0000029 внесені відомості за фактом втрати та знищення майна лікарні в зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України та подальшою тимчасовою окупацією міста Лисичанська Луганської області, де була розташована лікарня, правова кваліфікація за частиною першою статті 438 Кримінального кодексу України.

39.1.Суд встановив, що зазначене кримінальне провадження розслідується за фактом втрати та знищення майна лікарні, проте не стосується втрати документів лікарні, в тому числі й кадрових документів.

40.Представник відповідача не надав суду доказів про перебування позивача у щорічних основних та додаткових відпустках за періоди роботи з 03.12.2020 по 02.11.2022.

41.Представник відповідача не надав суду доказів відновлення втрачених документів чи вчинення якихось дій, які направлені на відновлення цих документів, з часу відновлення роботи лікарні у серпні 2022 року в місті Лубни Полтавської області. Також, представник відповідача не надав доказів, що ці документи неможливо відновити.

42.Суд не приймає довід представника відповідача, що перебування позивача за час роботи в лікарні в щорічних основних відпустках в період з 03.12.2020 по 02.11.2022 підтверджується листом установи, в якій він працював за сумісництвом та в якому зазначені періоди його перебування у відпустках на роботі за сумісництвом.

42.1. Так, лист ДУ «Луганський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» підтверджує перебування позивача на роботі за сумісництвом в цій установі в щорічних відпустках з 03.12.2020 по 02.11.2022 (а. с. 111).

42.2. Разом з цим суд вважає, що цей лист жодним чином не підтверджує перебування позивача в щорічних відпустках на основній роботі в лікарні в ці періоди одночасно з відпустками на роботі за сумісництвом.

43.Суд не погоджується з доводом сторони відповідача, що відшкодування розрахункових грошей працівникам, які звільнилися, буде здійснюватися за рахунок коштів держави-агресора відповідно до статті 15 Закону України «Про організацію трудових відносин в період воєнного стану», що закріплено у наказі генерального директора лікарні № 27 від 25.08.2022 (а. с. 76) з таких мотивів:

43.1. У статті 15 цього Закону зазначено, що відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, здійснюється за рахунок коштів держави-агресора, а також коштів, отриманих з/від відповідних фондів на відновлення України, у тому числі міжнародних, міжнародної технічної та/або поворотної чи безповоротної фінансової допомоги, інших джерел, передбачених законодавством.

43.2. На думку суду, в цій статті врегульоване питання відшкодування працівникам грошових сум, пов`язаних із трудовими відносинами, які були втрачені внаслідок збройної агресії проти України.

43.3. Суду не надано доказів, що позивач як працівник втратив такі грошові суми внаслідок збройної агресії рф проти України.

43.4. Суд не вважає, що передбачена законодавством грошова компенсація за невикористані працівником щорічні основні відпустки в разі його звільнення, є саме грошовою сумою, яку позивач втратив внаслідок збройної агресії рф.

43.5. Навпаки, у статті 12 цього Закону чітко врегульовано питання виплати грошової компенсації працівнику у разі його звільнення в період воєнного стану відповідно до статті 24 Закону України «Про відпустки», яка передбачає виплату роботодавцем такої компенсації працівнику за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

43.6. Суд зазначає, що законодавство України наразі не містить норм щодо права роботодавця виплачувати належну працівнику при звільнені грошову компенсацію за невикористані ним щорічні основні відпустки в інший ніж передбачений статтею 116 КЗпП України строки, в тому числі й після отримання доступу до документів, які залишилися на тимчасово окупованій території України.

44.За встановлених обставин, суд вважає, що позивач на час звільнення мав право на виплату грошової компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки за періоди роботи з 03.12.2020 по 02.11.2022 у кількості 48 календарних днів:

-з 03.12.2020 по 02.11.2021 24 дні основної відпустки;

-з 03.11.2021 по 02.11.2022 24 дні основної відпустки.

45.Суд не погоджується з розрахунком суми грошової компенсації за невикористані щорічні основні відпустки позивача з таких мотивів:

45.1. За Порядком обчислення середньої заробітної плати № 100 від 08.02.1995, якщо працівник отримує компенсацію за дні відпусток, на які він набув право до 31.12.2023, розрахунок середньої заробітної плати здійснюється виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році. Заробітна плата, нарахована працівнику у 2023 році за фактично відпрацьований час ділиться на кількість календарних днів у розрахунковому періоді. Отримана середньоденна заробітна плата множиться на кількість днів відпустки, що підлягають оплаті.

45.2. З розрахунків виплат позивачу при звільненні, які зробив відповідач, вбачається, що відповідач сплатив позивачу грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 16 календарних днів за період з 03.11.2022 по 05.12.2023 в сумі 6285,03 грн без врахування податків та зборів (а. с. 82 - 90).

45.3. Суд вирахував середньоденну заробітну плату в сумі 392,81 грн за день: 6285,06 / 16 днів = 392,81 грн.

45.4. Кількість днів невикористаної щорічної основної відпустки становить 48 днів за період з 03.12.2020 по 02.11.2022.

45.5. Суд вирахував розмір грошової компенсації шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість днів відпустки, що підлягають оплаті, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати № 100: 392,81 грн * 48 днів = 18854,88 грн без врахування податків та зборів.

46.Позивач не заявляв позовних вимог щодо компенсації за щорічну додаткову відпустку в ці періоди, тому суд не розглядає ці вимоги враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

47.За встановлених обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення грошової компенсації за щорічну основну відпустку за період з 03.11.2020 по 03.11.2022 підлягають задоволенню та суд стягує з відповідача на користь позивача в сумі 18854,88 грн без врахування податків та зборів, в решті вимог суд відмовляє як зайво нарахованих.

48.Оскільки законодавством встановлений обов`язок роботодавця сплачувати належні податки та збори, то саме відповідач повинен розрахувати належні податки та збори під час виплати позивачу стягнутих судом 18854,88 грн.

VI. Розподіл судових витрат:

49.Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

50.Вимоги позивача суд задовольнив на 49,72%, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 602,21 грн, решта судового збору 608,99 грн залишається за позивачем в зв`язку з відмовою в задоволені частини позовних вимог.

Суд вирішив:

1.Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Луганська обласна дитяча клінічна лікарня» про стягнення грошової компенсації за невикористані щорічні основні відпустки.

2.Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Луганська обласна дитяча клінічна лікарня» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки за період з 03.12.2020 по 02.11.2022 в сумі 18854,88 гривень (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири гривні 88 копійок).

3.Відмовити в решті позовних вимог.

4.Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Луганська обласна дитяча клінічна лікарня» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 602,21 гривень (шістсот дві гривні 21 копійка).

5.Судовий збір у сумі 608,99 грн залишити за позивачем.

6.Копію рішення вручити учасникам справи.

7.Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

8.Рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9.Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство Луганської обласної ради «Луганська обласна дитяча клінічна лікарня», місцезнаходження: проспект Володимирський, будинок 147, місто Лубни Полтавської області, ідентифікаційний код юридичної особи 04542985.

10. Суд підписав повне рішення 16.07.2024.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Мирошникова О. Ш.