У Х В А Л А

21 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 610/2359/24

провадження № 61-14652ск24

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 27 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до російської федерації, ОСОБА_2 , треті особи: Уряд України, уряд США, уряд Великої Британії та Північної Ірландії, уряд Франції, уряд КНР, агентство з розшуку та менеджменту активів, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного суду від 27 вересня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2024 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме заявнику необхідно направити заяву про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду із наведеними причинами пропуску такого строку та доказами на їх підтвердження в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, уточнити прохальну частину касаційної скарги, з урахуванням статті 409 ЦПК України, сплатити судовий збір та надати докази направлення копії касаційної скарги особам, які беруть участь у справі.

Заявнику роз`яснено, що якщо заяву про поновлення строку на касаційне оскарження не буде подано особою в зазначений судом строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження у справі буде відмовлено на підставі пункту 4 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

На виконання вимог вказаної ухвали заявник подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 27 вересня

2024 року та вказує, що зазначену ухвалу він не отримував.

Також заявник сплатив судовий збір та уточнив прохальну частину касаційної скарги, відповідно до якої просить суд касаційної інстанції скасувати вказану ухвалу та постановити нове судове рішення не передаючи справу на новий розгляд.

Крім цього, заявник посилається на постанову Верховного Суду

від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 та вказує, що суд дійшов висновку про відсутність необхідності повідомляти російську федерацію щодо розгляду справи про відшкодування шкоди.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки заявником не усунуто недоліки в повному обсязі.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

ЄСПЛ зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення у справі «МПП «Голуб» проти України» (MPP Golub v. Ukraine), № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine), № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Верховний Суд зазначає, що неможливо встановити, що суд апеляційної інстанції в період з 27 вересня до 02 листопада 2024 року не вручав заявнику копію оскаржуваного рішення та ним не отримано копію оскаржуваного рішення раніше в інший спосіб. Доказів порушення апеляційним судом порядку вручення судового рішення, передбаченого статтями 272, 386 ЦПК України, заявником не надано.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Оскільки до відкриття касаційного провадження Верховний Суд позбавлений можливості здійснити перевірку своєчасності направлення судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку копії оскаржуваного судового рішення або доказів отримання цього рішення, відповідні докази мають бути надані заявником до суду касаційної інстанції, зокрема у вигляді довідки суду першої або апеляційної інстанції про те, яким чином та коли їм направлена та вручена копія оскаржуваного судового рішення разом із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Оскільки до відкриття касаційного провадження Верховний Суд позбавлений можливості здійснити перевірку своєчасності направлення судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку копії оскаржуваного рішення або доказів отримання цього рішення, чи недотримання судом апеляційної інстанції вимоги статті 272 ЦПК України, відповідні докази мають бути надані заявником до суду касаційної інстанції.

Частиною першою статті 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У зв`язку із наведеним вище, заявнику слід направити на адресу касаційного суду належні докази на підтвердження пропуску строку оскарження постанови апеляційного суду в оригіналах чи належним чином завірені їх копії та/або докази недотримання судом апеляційної інстанції вимог статті 272 ЦПК України.

Також Верховний Суд вважає, що заявник повністю не виконав вимоги щодо пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК України та не уточнив прохальну частину касаційної скарги відповідно до вимог статті 409 ЦПК України.

Заявник просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду

від 27 вересня 2024 року про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги заявнику та ухвалити нове рішення, не передаючи справу но новий розгляд.

Верховний Суд зазначає, що оскільки апеляційний суд не переглядав по суті ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 31 липня 2024 року про повернення позовної заяви, а тому і відсутні підстави для ухвалення касаційним судом нового рішення у цій справі, відповідно до вимог статті 409 ЦПК України.

З огляду на зазначене, заявнику необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги, з урахуванням статті 409 ЦПК України.

Пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Однак, в порушення вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявник не надав доказів направлення копії касаційної скарги особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 встановлено, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку з триваючою повномасштабною збройною агресією РФ проти України, чим порушено її суверенітет, отримання згоди РФ бути відповідачем у цій справі наразі є недоречним. РФ, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії фізичній особі - громадянину України. Верховний Суд виходить із того, що названа країна-агресор діяла не у межах свого суверенного права на самооборону, навпаки віроломно порушила усі суверенні права України, діючи на її території, а тому безумовно надалі не користується у такій категорії справ своїм судовим імунітетом.

З огляду на вказане, відсутня необхідність щодо надання доказів про направлення касаційної скарги відповідачам - рф та ОСОБА_2, однак заявник не надав доказів щодо направлення іншим особам, які беруть участь у справі - Уряд України, уряд США, уряд Великої Британії та Північної Ірландії, уряд Франції, уряд КНР, агентство з розшуку та менеджменту активів.

Отже, заявнику необхідно надати докази направлення копії касаційної скарги особам, які беруть участь у справі.

За таких обставин строк для усунення недоліків касаційної скарги необхідно продовжити та повідомити про це заявника.

Керуючись статтями 127, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2024 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі неподання доказів поважності пропуску строку на касаційне оскарження у відкритті касаційного провадження буде відмовлено на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко