КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 липня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області, постановлену у складі судді Муранової-Лесів І.М. в м. Бориспіль 18 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Перша Бориспільська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, просила визнати недійсним заповіт, складений 11 грудня 2007 року від імені ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Сіпко Л.М., номер в реєстрі нотаріальних дій 1-3489.

Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , за життя матері у неї з позивачем в період 2005-2008 років виникали певні непорозуміння та сварки, обумовлені поганим станом здоров`я ОСОБА_4 , психічним розладом здоров`я та неадекватною поведінкою. В період часу з 2009 року по дату смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 підтримувала з нею добрі сімейні стосунки. Після смерті ОСОБА_4 позивач вважала, що буде спадкоємцем першої черги за законом і 15 травня 2019 року звернулася з заявою про прийняття спадщини до Бориспільської міської державної нотаріальної контори, де її повідомили про складення заповіту спадкодавцем. Вказаний факт здивував ОСОБА_1 , оскільки за життя її матір наголошувала, що частина будинку перейде позивачу. Після отримання копії заповіту з`ясувалось, що 11 грудня 2007 року державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори посвідчено заповіт, відповідно до якого ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила розпорядження та належну їй частину житлового будинку заповіла ОСОБА_3 , яка є донькою брата позивача - ОСОБА_5 , тобто онукою спадкодавця. На думку позивача, скориставшись тим, що ОСОБА_4 перебувала в нестабільному психологічному стані, ОСОБА_3 вмовила її скласти заповіт.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2024 року в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про продовження пропущеного процесуального строку на оплату експертизи, встановленого ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2023 року, та повторне направлення справи для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання, продовжити строк на оплату експертизи, встановлений ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2023 року, та повторно направити матеріали справи для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що 23 червня 2021 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області було задоволено клопотання представника позивача та призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського обласного психіатрично-наркологічного медичного об`єднання. Однак експертиза не була проведена, ухвала суду повернута експертною установою без розгляду в зв`язку з несплатою за проведення експертизи. Ухвалою від 18 січня 2023 року було задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про повторне направлення справи для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи. Вказаною ухвалою було визнано поважною причину невиконання нею ухвали від 23 червня 2021 року в частині проведення оплати призначеної експертизи та повторно направлено матеріали даної справи до експертної установи для проведення експертизи. Зобов`язано ОСОБА_1 протягом десяти днів з моменту отримання повідомлення суду або рахунку від експертної установи здійснити оплату експертизи, попереджено, що у випадку невиконання покладених на неї обов`язків щодо проведення оплати у встановлений судом строк суд відповідно до ст. 109 ЦПК України може відмовити у визнанні факту, для з`ясування якого за клопотанням позивача експертиза була призначена. Зупинено провадження по справі на час призначення експертизи.

18 серпня 2023 року до місцевого суду надійшов лист КНП КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» з повідомленням про те, що станом на 04 серпня 2023 року оплата за проведення експертизи не надходила та з проханням повідомити позивача ОСОБА_1 про необхідність оплати проведення експертизи, додатком до якого надіслано рахунок на оплату від 04 серпня 2023 року на суму 32697,30 грн. Листом від 24 листопада 2023 року матеріалами справи повернуті до суду з зв`язку з неоплатою за проведення експертизи протягом 45 днів. Справа надійшла до суду 10 січня 2024 року.

Ухвалою від 23 січня 2024 року поновлено провадження у справі та призначено до судового засідання.

25 березня 2024 року представником позивача ОСОБА_2 було заявлено клопотання про продовження строку оплати експертизи та повторне направлення матеріалів справи для проведення експертизи. Протокольною ухвалою від 25 березня 2024 року місцевий суд зобов`язав ОСОБА_1 надати суду докази зазначених у клопотанні обставин перерахування коштів, а також матеріального стану позивача на підтвердження внесення коштів на оплату експертизи. 17 квітня 2024 року нею через канцелярію місцевого суду подано клопотання про долучення доказів: копію безстрокового трудового договору та його переклад, а також копію квитанції про перерахунок грошових коштів та її переклад. Тобто на виконання протокольної ухвали суду нею були долучені належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно працевлаштована за кордоном та отримує заробітну плату, та що вона, маючи намір сплатити за експертизу, дійсно перераховувала кошти, але в зв`язку з непередбачуваними обставинами, грошові кошти, які були перераховані, не дійшли до адресата та по даному факту фінансовою установою проводиться перевірка.

Однак, мотивуючи відмову в задоволенні клопотання про продовження строку на оплату експертизи та повторне направлення матеріалів справи для проведення експертизи, місцевий суд зазначив, що з наданих документів неможливо встановити, на чий саме рахунок позивач ОСОБА_1 перераховувала кошти 06 жовтня 2023 року, а також не надано доказів того, що позивач має в наявності необхідну суму коштів для здійснення оплати вартості експертизи.

Посилалася на положення ст. 76, 105 ЦПК України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсними», зазначала, що призначення експертизи судом є обов`язком за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Враховуючи наведені вимоги закону та фактичні обставини справи, вважала, що ухвала місцевого суду щодо відмови у задоволенні клопотання про продовження строку на проведення експертизи є незаконною, а висновки, на яких вона ґрунтується - неповними, однобічними і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

У відзиві викладала фактичні обставини справи та заперечення по суті позову.

Звертала увагу, що представником позивача не було надано доказів на підтвердження обставин, викладених в клопотанні про продовження строків на оплату експертизи від 26 лютого 2024 року. В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що в серпні 2023 року він був повідомлений про необхідність оплати експертизи, відразу після надходження до суду 18 серпня 2023 року листа КНП КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» з повідомленням, що станом на 04 серпня 2023 року оплата за проведення експертизи не надходила, та з проханням повідомити позивача про необхідність оплати проведення експертизи, додаткова до якого надіслано рахунок на оплату від 04 серпня 2023 року на суму 32697,30 грн. Представник позивача в судовому засіданні визнав під запис, що в серпні 2023 року він отримав в суді рахунок на оплату експертизи, та зазначив в судовому засіданні, що після отримання ним копії рахунку на оплату експертизи позивач начебто 06 жовтня 2023 року здійснила переказ коштів на його особистий банківський рахунок у Великобританії з метою оплати експертизи. Однак, не дивлячись на це, позивач та її представник не сплатили вартість проведення експертизи та не повідомили суд завчасно про неможливість здійснення оплати в строки, визначені експертом для вжиття відповідних заходів процесуального характеру з метою продовження строків для здійснення такої оплати. Вказана поведінка має ознаки зловживання своїми процесуальними правами, оскільки справа тривалий час перебуває на розгляді, позивач з різних причин ухиляється від оплати експертизи, а доказів того, що оплата експертизи буде проведена у разі задоволення клопотання, позивач не надає. З наданих представником позивача документів неможливо встановити, на чий саме рахунок у Великобританії позивач перераховувала кошти 06 жовтня 2023 року, а також не надано доказів, що позивач має в наявності необхідну суму коштів для здійснення оплати вартості експертизи.

Зауважувала, що представник позивача вказував на те, що на його банківський рахунок у Великобританії надійшли грошові кошти від позивача для оплати експертизи, однак банк заблокував ці кошти. В такому випадку представник позивача повинен був надати суду відповідний лист з банку на підтвердження даних обставин, однак такого листа надано не було. Після оголошеної перерви в суді першої інстанції представник позивача тільки надав копію безстрокового трудового договору з перекладом та копію квитанції про перерахунок коштів та її переклад. Однак вказані документи не є належними та допустимими доказами, оскільки на них відсутній штамп «апостиль» відповідно до Гаазької конвенції від 05 жовтня 1961 року та взагалі будь-яка легалізація. З копії перекладу трудового договору вбачається, що договір перекладений перекладачем ОСОБА_6 , однак представник позивача не долучив жодного документу на підтвердження того, що ОСОБА_6 має кваліфікацію перекладача, крім того, автентичність та дійсність здійсненого перекладу не завірена ні консулом, ні нотаріусом, ні будь-яким іншим уповноваженим органом. Аналогічна ситуація з перекладом відносно долученої банківської квитанції. Крім того, зі змісту долученого трудового договору є не зрозумілим розмір заробітної плати позивача, вказаний розділ договору не перекладений на українську мову, тобто інформація про реальні доходи позивача залишилася нерозкритою. А зі змісту долученої банківської квитанції неможливо встановити, на чиє ім`я було здійснено перерахунок коштів та чи дійсно перекладений документ був банківською квитанцією про переказ коштів.

Звертала увагу, що експерту для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_4 немає що досліджувати, в справі відсутні будь-які медичні документи, які би вказували на проблеми зі здоров`ям ОСОБА_4 . Тому позивач в дійсності не має наміру оплачувати вартість експертизи, вона навмисно затягує розгляд справи в суді та в такий спосіб уникає проведення експертизи, що свідчить про недобросовісне ставлення до своїх процесуальних обов`язків, порушує право сторони відповідача на розгляд справи протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк віднесена до п. 10 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом даного позову є визнання недійсним заповіту, складеного матір`ю позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , оскільки позивач вважає, що спадкодавець ОСОБА_4 , складаючи заповіт на користь онуки ОСОБА_3 , перебувала в нестабільному психологічному стані, не в повній мірі розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними.

Провадження в даній справі відкрите ухвалою від 08 листопада 2019 року та призначено підготовче засідання на 14 січня 2020 року (а. с. 27 т. 1).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 29 жовтня 2020 року (а. с. 131 т. 1).

В судовому засіданні 23 червня 2021 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області задоволено клопотання представника позивача від 19 січня 2021 року про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, яке обґрунтоване тим, що в процесі розгляду справи необхідно дослідити обставини складання заповіту спадкодавцем ОСОБА_4 в стані, коли вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, оскільки існують підстави для такого твердження.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

На вирішення експертизи, проведення якої доручено експертам Київського обласного психіатрично-наркологічного медичного об`єднання, поставлено такі запитання: чи усвідомлювала померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значення своїх дій та чи могла керувати ними під час укладення заповіту 11 грудня 2007 року, що посвідчений державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Сіпко Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 1-3489. Витрати на проведення експертизи покладено на позивача (а. с. 215 - 216 т. 1).

15 жовтня 2021 року та повторно 16 листопада 2021 року до суду першої інстанції надійшли повідомлення з Київського обласного психіатрично-наркологічного медичного об`єднання про вартість проведення експертизи в розмірі 13434 грн. та повідомлення позивача про необхідність здійснення оплати (а. с. 13, 15 т. 2).

16 грудня 2021 року позивачем ОСОБА_1 подано клопотання до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, згідно якого, станом на сьогоднішній день вона знаходиться в хворобливому стані та скрутному фінансовому становищі, в зв`язку з чим просить надати додатковий строк до 30 квітня 2022 року для оплати рахунку, виставленого експертною установою, в сумі 13500 грн. (а. с. 6 т. 2).

Супровідним листом Київського обласного психіатрично-наркологічного медичного об`єднання від 16 грудня 2021 року матеріали справи повернуто до суду без виконання ухвали про проведення експертизи в зв`язку з несплатою за проведення експертизи більше як 45 календарних днів (а. с. 18 т. 2).

18 лютого 2022 року та 10 травня 2022 року до суду надійшли листи Київського обласного психіатрично-наркологічного медичного об`єднання від 09 лютого 2022 року та від 18 квітня 2022 року відповідно, про повернення матеріалів справи без виконання ухвали про призначення експертизи в зв`язку з несплатою за проведення експертизи більше як 45 календарних днів (а. с. 20, 22 т. 2), також в даних листах експертна установа просила направити представника суду для отримання документів в зв`язку з відсутністю коштів на поштові витрати.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2022 року поновлено провадження в справі та призначено справу до розгляду на 02 вересня 2022 року (а. с. 26 т. 2).

01 листопада 2022 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , згідно якого вона не мала можливості оплатити вартість проведення експертизи в зв`язку з проходженням амбулаторного лікування в жовтні-грудні 2021 року з діагнозом «гострий бронхіт» та «гіпертонічний криз», також оплаті за проведення експертизи їй завадила наявність відкритих відносно неї чотирьох виконавчих проваджень. Станом на момент подання клопотання її матеріально-фінансовий стан дозволяє здійснити таку оплату в сумі 13500 грн. В зв`язку з тим, що матеріали справи повернуто без виконання до суду, просила повторно призначити в справі посмертну судово-психіатричну експертизу, оплату якої гарантувала, повідомляла про долучення доказів платоспроможності (а. с. 46 - 48 т. 2).

До клопотання додані витяг з медично-амбулаторної картки та інформаційна довідка з Єдиного реєстру боржників (а. с. 49 - 57 т. 2).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2023 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про повторне направлення справи для проведення експертизи. Визнано поважною причину невиконання відповідачем ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2021 року в частині проведення оплати призначеної посмертної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 та повторно направлено матеріали справи до Київського обласного психіатрично-наркологічного медичного об`єднання для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи згідно з ухвалою суду від 23 червня 2021 року (а. с. 84 - 87 т. 2).

07 липня 2023 року до суду надійшов лист Київського обласного психіатрично-наркологічного медичного об`єднання, в якому повідомлено, що позивач наразі не здійснив оплату за проведення експертизи, в зв`язку з чим матеріали справи повертаються без виконання ухвали (а. с. 93 т. 2).

Листом Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2023 року повідомлено Київське обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання, що після направлення матеріалів справи квитанція, рахунок чи повідомлення про необхідність оплати за проведення експертизи із зазначенням суми, яку слід сплатити, до суду з експертної установи на надходила, в зв`язку з чим не було повідомлено позивача про необхідність оплати експертизи. З урахуванням зазначеного, втретє направлено для виконання копію ухвали від 23 червня 2021 року та матеріали справи (а. с. 98 т. 2).

18 серпня 2023 року до суду надійшов лист Київського обласного психіатрично-наркологічного медичного об`єднання, в якому повідомлено, що проведення експертизи є платним, вартість проведення становить 32697,30 грн. і станом на 04 серпня 2023 року оплата за проведення не надходила, в зв`язку з чим експертна установа просила повідомити позивача про необхідність оплати (а. с. 94 т. 2).

Супровідним листом від 24 листопада 2023 року матеріали справи повернуто до Бориспільського міськрайонного суду Київської області в зв`язку з неоплатою за проведення експертизи (а. с. 97 т. 2).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2024 року поновлено провадження в справі та призначено судове засідання на 05 березня 2024 року (а. с. 103 т. 2).

26 лютого 2024 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про продовження строків на оплату експертизи, згідно якого, вона зробила грошовий переказ на суму в розмірі 3300 доларів США на банківський рахунок в Англії своєму адвокатові Мамирбаєву Є.В. для оплати процесуальних судових витрат по її справі, ця транзакція проходила в першій половині дня, і їй було пояснено, що гроші по банківській системі пройдуть впродовж чотирьох годин і потім будуть доступні отримувачу. Але невдовзі її повідомили про зупинку транзакції та її «заморожування» до встановлення прозорості цього переказу. З 06 жовтня по 10 жовтня 2023 року їй телефонували з різних департаментів Англії для встановлення та підтвердження всіх її документальних даних. Оскільки вона вперше мала справу по транзакціям в Англії, їй пояснили, що для першого переказу за межі ЄС потрібно було б зробити спочатку мінімальний переказ, щоб автоматично зробити реєстрацію в комп`ютерно-банківській системі, і тільки потім переводити значні суми. Тому для супроводу гарантії та страхування цієї суми вона має сплатити 500 євро «страхового полісу». Вона виконувала всі запити, вимоги та поради, тому оплатила 500 євро страхування. 10 жовтня 2023 року її повідомили, що для цієї транзакції потрібно оновлення дати і внесення поправок, для чого необхідно відкликання суми, а потім «перезапустити» її відкореговану. З 10 жовтня по 12 жовтня 2023 року намагалися провести процедуру «повернення» та «перезапуску» суми. 12 жовтня 2023 року її повідомили з Англії, що переказ грошей більше не «висить» і «не повертається» в Англію, що банк відіслав з Британії гроші на її рахунок, і що вона має тепер чекати їх впродовж 3-4 банківських днів. Вона чекала повернення коштів до 17 жовтня 2023 року, однак вони так і не були повернуті. По порадах і досвіду колег вона наважилась в терміновому порядку подати 18 жовтня 2023 року заяву про зникнення суми переказу в Міжнародну юридичну асоціацію у відділ по поверненню зниклих сум переказів. З 19 жовтня 203 року був укладений з ними договір-контракт, після чого вони прийняли справу по розшуку грошового переказу у провадження. Їй було пояснено, що термін розшуку триватиме 2-3 місяці, але може становити і до 6 місяців, максимум 1 рік. Станом на лютий 2024 року вона періодично спілкується з працівниками Міжнародної юридичної асоціації, які їй повідомляють, що продовжується робота по пошуку (а. с. 116 - 119 т. 2).

До клопотання додано копію документа, складеного іноземною мовою без надання перекладу на українську мову (а. с. 129 т. 2).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2024 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати і занесеною до протоколу судового засідання, зобов`язано представника позивача надати доказів зазначених обставин щодо майнового стану позивача та здійснення переказу коштів на експертизу, в зв`язку з чим оголошено перерву до 18 квітня 2024 року (а. с. 141 т. 2).

17 квітня 2024 року представником позивача ОСОБА_2 подано клопотання про долучення доказів, а саме копію безстрокового трудового договору ОСОБА_1 в Італійській Республіці та його переклад на українську мову, копію квитанції про перерахунок грошових коштів та її переклад (а. с. 145 т. 2).

Додатками до вказаного клопотання є документи, складені іноземною мовою, та копія їх перекладу на українську мову, в якому зазначено, що переклад здійснено перекладачем ОСОБА_6 (а. с. 146 - 153 т. 2).

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2024 року, яка є предметом оскарження, відмовлено в задоволенні клопотання про продовження пропущеного процесуального строку на призначення експертизи, встановленого ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2023 року, та повторне направлення справи для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про продовження пропущеного процесуального строку, суд першої інстанції виходив із того, що з наданих позивачем документів неможливо встановити, на чий саме рахунок позивач перераховувала кошти 06 жовтня 2023 року, не надано доказів того, що позивач має в наявності необхідну суму коштів для здійснення оплати вартості експертизи. Докази, надані суду на підтвердження проблеми, що виникла у позивача з перерахуванням коштів в жовтні 2023 року, не спростовують того факту, що позивач, будучи обізнаною про покладені на неї обов`язки та наслідки їх невиконання, не повідомила про це суд та не надала докази внесення коштів в рахунок оплати експертизи одночасно з поданням відповідного клопотання, а також не надала таких доказів станом на дату його розгляду, в зв`язку з чим суд дійшов висновку, що клопотання позивача про продовження строку на оплату експертизи суперечить вимогам ч. 1 ст. 2, ч. 1, 4 ст. 127 ЦПК України та задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до п. 10, 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України до основних принципів (засад) цивільного судочинства належить розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами (ст. 44 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 126, ч. 2, 4, 5 ст. 127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Апеляційний суд враховує, що в ухвалі Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2023 року, якою визнано поважною причину невиконання відповідачем ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2021 року в частині проведення оплати експертизи та повторно направлено матеріали справи до експертної установи для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи згідно з ухвалою суду від 23 червня 2021 року, суд першої інстанції, зважаючи на завдання цивільного провадження, а також покладені на учасників справи обов`язки, зокрема сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а також виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, визначив позивачу строк для здійснення оплати експертизи, недотримання якого в подальшому може бути визнано судом як ухилення від її проведення, та попередив позивача, що у випадку невиконання покладених на неї обов`язків щодо проведення оплати у встановлений судом строк, суд відповідно до ст. 109 ЦПК України може відмовити у визнанні факту, для з`ясування якого за клопотанням позивача експертиза була призначена (а. с. 84 - 87 т. 2).

Разом із тим, позивачем, яка була обізнана про покладений на неї процесуальний обов`язок, не було вжито своєчасних та достатніх дій, необхідних для проведення оплати експертизи, в зв`язку з чим матеріали справи було повернуто до суду першої інстанції без виконання ухвали про проведення експертизи.

Доводи позивача в апеляційній скарзі, що нею на вимогу суду було надано докази платоспроможності позивача на підтвердження внесення коштів на оплату експертизи, а також копію квитанції про перерахунок грошових коштів із перекладом наданих доказів, відхиляються апеляційним судом як неспроможні, оскільки позивачем не обґрунтовано, яким чином вирішення питання про розшук її грошового переказу, який вона нібито намагалася здійснити 06 жовтня 2023 року на рахунок свого представника ОСОБА_2 , та вирішення якого, згідно письмових пояснень позивача, триватиме невизначений час, доводить наявність підстав для продовження процесуального строку для належного виконання обов`язку по оплаті експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Судом першої інстанції звернуто увагу і не спростовано доводами апеляційної скарги, що з наданих позивачем документів неможливо встановити, на чий саме рахунок ОСОБА_1 перераховувала кошти 06 жовтня 2023 року, а також не надано доказів, що позивач має в необхідності наявну суму коштів для здійснення оплати вартості експертизи.

Посилання позивача в апеляційній скарзі, що ним на підтвердження даних обставин було надано відповідні докази з перекладом на українську мову, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, з огляду на те, що переклад здійснено невстановленою особою ОСОБА_6 без доказів наявності у неї відповідної кваліфікації, без зазначення на перекладі, що перекладач відповідає за його вірність, при цьому вірність перекладу не посвідчена нотаріусом відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про нотаріат» та глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року.

Таким чином, встановивши, що позивач не надала докази внесення коштів в рахунок оплати експертизи одночасно з поданням відповідного клопотання 26 лютого 2024 року, а також не надала таких доказів станом на дату його розгляду 18 квітня 2024 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання позивача про продовження строку на оплату експертизи задоволенню не підлягає, і такі висновки зроблені з належним застосуванням судом норм процесуального права, а саме вимог ч. 2, 4 ст. 127 ЦПК України.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, з посиланням на правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 14 грудня 2016 року в справі № 161/9020/15-ц, що призначення посмертної судово-психіатричної експертизи є обов`язком, а не правом суду, та положення ст. 105 ЦПК України, згідно якої призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідний процесуальний обов`язок призначення експертизи було виконано судом в ухвалі від 23 червня 2021 року, однак після цього матеріали справи неодноразово повертались з експертної установи до суду першої інстанції в зв`язку з нездійсненням позивачем оплати її вартості.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Апеляційний суд зауважує, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (ч. 1 ст. 109 ЦПК України), відтак, невиконання позивачем покладеного на неї обов`язку оплати проведення експертизи не є саме по собі перешкодою для розгляду справи по суті та не може вважатись підставою як для перекладення відповідальності за нездійснення такої оплати на суд першої інстанції, так і для продовження процесуального строку на невизначений час, тривалість якого позивач сама не спромоглася повідомити.

Відтак, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що ухвала суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання про продовження строку на проведення експертизи є незаконною, а висновки, на яких вона ґрунтується - неповними, однобічними і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ухвалою суду і переоцінки доказів, та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.