Справа № 243/2106/24
Провадження № 2/243/811/2024
Р І Ш Е Н Н Я

09 липня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції позовну заявуОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування та визнання права власності на недоотриману пенсію,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою звернувся ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування та визнання права власності на недоотриману пенсію.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті батька позивачем було оформлено спадщину, в тому числі і недоотриману пенсію, та отримано свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.06.2022, зареєстроване в реєстрі за № 3-86, за змістом якого позивач є спадкоємцем недоотриманої пенсії свого батька в розмірі 38897,91 грн. 07 серпня 2023 року позивач подав заяву відповідачу, щодо оформлення недоотриманої пенсії, що не була отримана батьком за життя. У своїй відповіді на заяву позивача, відповідач повідомив, що за результатами наданих документів, встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заява на недоотриману пенсію зареєстрована 07.08.2023, таким чином, з урахуванням вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне

пенсійне страхування», сума недоотриманої пенсії відсутня. Вказана відмова оформлена відповідачем відповідним рішенням. Після чого, позивачем було надіслано на адресу відповідача запит, щодо повної суми недоотриманої за життя пенсії батька позивача ОСОБА_3 . У відповідь на даний запит позивача, відповідачем було повідомлено, що ОСОБА_3 було призупинено нарахування та виплату пенсії з 01.03.2017. Пенсія з 01.03.2017 по 30.06.2020 не нараховувалася та не виплачувалася. В іншій відповіді на повторний запит позивача, відповідач зазначив, що на момент зупинення виплати пенсії, а саме на лютий 2017 року, розмір пенсії ОСОБА_3 складав 1525,19 грн., а на момент його смерті, а саме червень 2020 року складав 2819,76 грн. З огляду на вказане, позивач зазначає, що розмір недоотриманої пенсії за життя його батька, який зазначений в свідоцтві про право на спадщину за законом, а саме 38897,91 грн., значно менший ніж повинний бути. З моменту зупинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_3 та до моменту його смерті минуло 40 місяців. Вказує, що орієнтовний розрахунок пенсії, яка не охоплена спадщиною, та в даному випадку визнаватися паво власності в порядку спадкування становить: 1525,19 грн. + 2819,76 грн. = 4344,95 грн.; 4344,95 грн. / 2 = 2172,47 грн. середній щомісячний розмір пенсії, яку мав отримувати батько позивача з моменту зупинення нарахування та виплати пенсії та до моменту його смерті; 2172,47 грн. х 40 місяців = 86899,00 грн.; 86899,00 грн. - 38897,91 грн. = 48001,09 грн. Позивач, вважає, що оскільки він є спадкоємцем після смерті свого батька, а тому має право на недоотриману пенсію за життя його батьком за весь період її не нарахування та не виплати.

У зв`язку з чим просить суд:

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій

області, на його користь недоотриману пенсію після смерті ОСОБА_3 в розмірі 38897,91 грн., яка охоплена свідоцтвом про право на спадщину за законом;

- визнати за позивачем право власності недоотриману пенсію після смерті ОСОБА_3 в розмірі 48001,09 грн. та стягнути її з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій

області.

Позивач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області через систему «Електронний суд» п одано до суду відзив на позов в якому зазначено, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01.08.2014 перебував на обліку в Головному

управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у

м. Покровськ, як внутрішньо переміщена особа та

отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058.

Виплата пенсії проведена по 28.02.2017.

З 01.03.2017 виплата пенсії ОСОБА_3 припинена на підставі статті 12 Закону

України від 20.10.2014 №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо

переміщених осіб». ОСОБА_3 особисто до органів Пенсійного фонду України за поновленням виплати пенсії не звертався.

Пенсійна справа знята з обліку з 01.07.2020 у зв`язку зі смертю пенсіонера

23.06.2020. Для надання відповіді на лист державного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненка Р.С., Головним управлінням

проведено розрахунок сум недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю

ОСОБА_3 та у січні 2022 року надіслана довідка нотаріусу про суму недоотриманої

пенсії в розмірі 38897,91 грн. за період з 18.01.2019 по 30.06.2020 з урахуванням

вимог частини першої статті 46 Закону № 1058.

За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» 07.08.2023 із заявою № 11795

щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 звернувся

позивач ОСОБА_2 . За результатом розгляду наданих документів позивачу у виплаті недоотриманої

пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 відмовлено, враховуючи те, що

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а заява позивача щодо виплати недоотриманої

пенсії зареєстрована 07.08.2023, тобто пройшло більше ніж три роки з дня смерті до

дня звернення за отриманням пенсії, у зв`язку з чим недоотримана пенсія відсутня

відповідно до вимог ст. 46 Закону № 1058.

Пенсія за життя ОСОБА_3 за період з 01.03.2017 по

17.01.2019 не нараховувалась. Таким чином, враховуючи те, що пенсія за життя ОСОБА_3 за період з

01.03.2017 по 17.01.2019 не нараховувалась, відсутні підстави для включення до

складу спадщини будь-яких сум, які не були нараховані за життя

спадкодавця ОСОБА_3 . Враховуючи викладене, відповідач заперечує проти позовних вимог позивача та просить суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Ландар Н.В., що діє на підставі довіреності від 26.05.2023 в судовому засіданні надала пояснення викладені аналогічним у відзиві на позовну заяву, який було подано до суду та просила суд в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є сином ОСОБА_3 .

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серія 10 ААБ № 405466 від 11.02.2013 слідує, що ОСОБА_3 за життя була встановлена 1 група інвалідності загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату. Інвалідність встановлена без строку.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 19 січня 2021 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка, Донецької області, в Україні помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. від 14.06.2022 та зареєстрованого в реєстрі за № 3-86 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майнаОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з нарахованої, але невиплаченої пенсії, яка знаходиться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області в сумі 38897,91 грн., яка була нарахована спадкодавцю згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26.01.2022 за № 0500-1509-5/18056. Вартість спадкового майна становить 38897,91 грн.

Вказане свідоцтво було зареєстровано в Спадковому реєстрі 14.06.2022, що підтверджується відповідним витягом № 69199004 від 14.06.2022.

РішеннямГоловного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від

15.08.2023 року П/С № 30 за результатом розгляду заяви № 11795 від 07.08.2023 та поданих документів відмовлено ОСОБА_2 в оформленні та виплаті недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , оскільки виявлені порушення норм чинного законодавства, а самевимог ст. 46 Закону № 1058.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.12.2023 № 26128-24588/К-02/8-0500/23, ОСОБА_2 повідомлено, що його письмове звернення від 27.11.2023, яке зареєстроване 08.12.2023 за № 24588/К-0500-23 розглянуто Головним управлінням та зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та

отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058.

ОСОБА_3 мав статус внутрішньо переміщеної особи. Виплату пенсії ОСОБА_3 призупинено з 01.03.2017 на підставі статті 12 Закону

№ 1706. За поновленням пенсії до органів Пенсійного фонду України ОСОБА_3 не звертався. Пенсія за період з 01.03.2017 по 30.06.2020

не нараховувалася та не виплачувалася. На запит Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори від 13.01.2022 № 126/02-14, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано лист № 0500-1509-5/18056 від 22.01.2022, яким було повідомлено, що недоотримана пенсія ОСОБА_3 , яка розрахована відповідно до ст. 46 Закону № 1058 становить 38897,91 грн. 07 серпня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до управління із заявою, зареєстрованою за № 11795, про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_3 . Оскільки звернення надійшло а термін, що перевищив визначений ст. 46 Закону № 1058 трирічний термін, недоотримана пенсія ОСОБА_3 відсутня, та було прийнято рішення про відмову в оформленні та виплаті ОСОБА_2 недоотриманої пенсії.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.02.2024 № 2520-1733/К-02/8-0500/24, ОСОБА_2 повідомлено, його письмове звернення від 17.01.2024, яке зареєстроване 24.01.2024 за № 1733/К-0500-24 розглянуто Головним управлінням та зазначено, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 28.12.2023 № 26128-24588/К-02/8-0500/23 ОСОБА_2 було роз`яснено причини припинення виплати ОСОБА_3 з 01.03.2017. Останній місяць виплати пенсії ОСОБА_3 є лютий 2017 року, розмір пенсії становив 1525,19 грн. На дату смерті ОСОБА_3 23 червня 2020 року, тобто у червні 2020 року розмір пенсії 2819,76 грн.

На підтвердження своїх заперечень викладених у відзиві на позовну заяву відповідачем до відзиву долучено аналогічне рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.08.2023 року П/С № 30 про відмову ОСОБА_2 в оформленні та виплаті недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , а також витяг з електронної пенсійної справи ОСОБА_3 з якого слідує, що розмір недоотриманої пенсії за життя останньої, яка була нарахована управлінням та невиплачена за період з 18.01.2019 по 30.06.2020 в розмірі 38897,91 грн.; за період з 01.03.2017 по 17.01.2019 включно розмір нарахованої пенсії становить 0,00 грн. та розмір фактично виплаченої пенсії становить 0,00 грн.

Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на обліку в Головному

управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у

м. Покровськ, як отримувач пенсії за віком, маючи статус внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Під час судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом отримав у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом, за змістом якого до нього перейшло право власності на недоотриману пенсію за життя його батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі38897,91 грн., яка була нарахована спадкодавцю згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26.01.2022 за № 0500-1509-5/18056.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що у вказаній довідці Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26.01.2022 за № 0500-1509-5/18056, надісланій відповідачем на запит державного нотаріуса, зазначено, що вказана сума недоотриманої пенсії в розмірі38897,91 грн. розрахованаза період з 18.01.2019 по 30.06.2020 з урахуванням вимог ч.1 ст. 46 Закону № 1058.

Таким чином, відповідачем сума недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_3 при наданні інформації державному нотаріусу на його запит з метою видачі позивачу, як спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом, розрахована згідно ч.1 ст. 46 Закону № 1058.

Заперечення відповідача не спростовують підстав позову і не приймаються судом до уваги, оскільки право позивача на вищевказану суму недоотриманої пенсії посвідчене свідоцтвом про право на спадщину, яке в контексті положень ст. 66 Закону України Про нотаріат є процесуальним нотаріальним актом, що засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємця та є для спадкоємця основним правовстановлюючим документом. На час розгляду справи свідоцтво про пво на спадщину за законом недійсним не визнано, неоспорене та є чинним, доказів визнання його недійсним чи внесення до нього змін відповідачем не надано. За таких обставин, сума недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, відповідає сумі, визначеній нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину.

За таких обставин, суд доходить висновку, що сума недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, відповідає сумі, визначеній нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину та становить 38897,91 грн. за період з 18.01.2019 по 30.06.2020.

Суд критично оцінює доводи відповідача щодо відмови позивачу, яка оформлена у виді рішенняГоловного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.08.2023 року П/С № 30 за результатом розгляду заяви № 11795 від 07.08.2023 та поданих документів, в оформленні та виплаті недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , оскільки виявлені порушення норм чинного законодавства, а самевимог ст. 46 Закону № 1058 з огляду на слідуюче.

У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Згідно п.п. 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається Свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, Свідоцтво про смерть, Свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера.

Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, Свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого він набув є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Таким чином, суд вважає доводи відповідача, які ґрунтуються на частині 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, безпідставними, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що вказані вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої пенсії батька позивача в порядку спадкування за законом після його смерті, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.2022, зареєстрованого в реєстрі за № 3-86 підлягають судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, позивач зазначає, що з 01.03.2017 взагалі не було проведено нарахування та виплата недоотриманої за життя пенсії його батьку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач вказані обставини не заперечує, вказує, що з 01.03.2017 виплата пенсії ОСОБА_3 припинена на підставі статті 12 Закону

України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706 та зазначає, та на обґрунтування своїх доводів надав витяг з електронної пенсійної справи ОСОБА_3 з якого слідує, що за період з 01.03.2017 по 17.01.2019 включно розмір нарахованої пенсії становить 0,00 грн. та розмір фактично виплаченої пенсії становить 0,00 грн.

Позивач в свою чергу, за змістом позовної заяву зазначає, що змоменту зупинення нарахування та виплати пенсії його батьку ОСОБА_3 та до моменту його смерті минуло 40 місяців. Вказує, що орієнтовний розрахунок пенсії, яка не охоплена спадщиною становить: 1525,19 грн. + 2819,76 грн. = 4344,95 грн.; 4344,95 грн. / 2 = 2172,47 грн. середній щомісячний розмір пенсії, яку мав отримувати батько позивача з моменту зупинення нарахування та виплати пенсії та до моменту його смерті; 2172,47 грн. х 40 місяців = 86899,00 грн.; 86899,00 грн. - 38897,91 грн. = 48001,09 грн., на яку просить суд визнати прав власності в порядку спадкування та стягнути її з відповідача.

З огляду на викладене, суд не погоджується з вказаним розрахунком позивача, оскільки вважає, що розмір призначеної спадкодавцеві довічної пенсії за віком змінювався, а саме її розмір міг бути збільшений під час періоду невиплати, та вважає, шо оскільки у свідоцтво про право на спадщину за законом період недоотриманої пенсії за життя батька позивача, право на яку набув останній, увійшов з 18.01.2019 по 30.06.2020, а з 01.03.2017 відповідачем припинено нарахування та не виплати недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_3 , а тому спірним періодом, щодо не нарахування та не виплати недоотриманої за життя пенсії батька позивача є саме період з 01.03.2017 по 17.01.2019 включно, який і визнається судом спірним без зазначення суми.

Відповідно до ч.1 ст. 47 Закону № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV встановлені підстави для припинення виплати пенсії, а саме виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Однак, відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо припинення нарахування та виплати пенсії померлому ОСОБА_3 за спірний період з 01.03.2017 по 17.01.2019 включно.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Як визначено статтею 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є одним з головних завдань цивільного судочинства.

Положенням ст. 10 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі Броньовський проти Польщі зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Щокін проти України від 14.10.2010 зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки на умовах, передбачених законом, а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів. Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

З огляду на викладене, суд критично оцінює посилання відповідача, що спадкодавець за життя не виявив бажання поновити йому виплату пенсії та не звертався з відповідною заявою до відповідача, тому пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене.

Отже, призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком у спірний період нараховувалася, обліковувалася (її розмір був збільшений під час періоду невиплати), але не була виплачена.

За викладених обставин, суд встановивши, що позивач має право на спадкове майно - пенсію призначенуза віком свого батька ОСОБА_3 , доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом та зобов`язання виплатити позивачу недоотриману пенсію його батька в зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача саме за період з 01.03.2017 по 17.01.2019 включно, без визначення суми, оскільки відповідачем розмір нарахованої пенсії за вказаний період суду не надано, як спадкоємця, на отримання всього належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою ОСОБА_3 за життя.

Крім того, суд вважає за необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_2 суму судового збору, сплаченого останнім при зверненні до суду із зазначеним позовом у розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1227,1261 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування та визнання права власності на недоотриману пенсію задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 недоотриману пенсію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 38897 (тридцять вісім тисяч вісімсот дев`яносто сім) гривень 91копійок, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.2022, зареєстрованого в реєстрі за № 3-86.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на недоотриману пенсію ОСОБА_3 за період з 01 березня 2017 року по 17 січня 2019 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, виплатити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 березня 2017 року по 17 січня 2019 року включно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 15.07.2024.

Суддя І.Ю. Фалін