Справа № 156/1183/24
Провадження № 2/156/353/24
Рядок статзвіту № 40
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2024 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Малюшевської І.Є.,

за участю секретаря судового засідання Киці Л.Ф.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду у сел. Іваничі цивільну справу № 156/1183/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

І. Короткий виклад обставин справи

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 438892-КС-003 про надання кредиту від 24.03.2023 року, що становить 48 381,52 грн та судовий збір. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.03.2023 року між ТзОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 438892-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТзОВ «Бізнес позика». 24.03.2023 направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 438892-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. 24.03.2023 року ОСОБА_1 , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 438892-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3889, на номер телефону НОМЕР_1 , котрий боржником було введено/відправлено. ТзОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 15 000,00 гривень шляхом перерахування коштів на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 . До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 438892-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості. Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 14.09.2024 утворилась заборгованість за Договором № 438892-КС-003 про надання кредиту, в розмірі 48 381,52 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 15 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 31 131,52 грн; суми прострочених платежів за комісією - 2 250,00 грн. З врахуванням вищенаведеного позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 03.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятиденний строк на подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, та п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

28.10.2024 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (; 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д): 1) письмовий доказ у виді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у виді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ); 2) письмовий доказ у виді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 24.03.2023 року (дата видачі кредиту) по 14.07.2023 року (дата закінчення терміну кредитування).

Судом вжито заходів щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи, зокрема, ухвалу суду про відкриття провадження у справі скеровано сторонам, відповідачу із позовною заявою та додатками, за місцем його реєстрації, який відповідачем ОСОБА_1 отримано особисто 09.10.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення (а.с.65).

Відповідач у встановлений судом строк надав до суду відзив на позовну заяву. Згідно з відзивом ОСОБА_1 позовні вимоги визнає частково. Так, відповідач визнає невиконання у передбачений договором строк взятих не себе зобов`язань, зокрема суму позики 15 000,00 грн. та процентів (174,16 грн щоденно) за користування позикою в межах строку кредитування за період з 24 березня 2023 по 14.07.2023 (113днів) (174,16*113).

Позивач вважає, що вимога позивача ТзОВ «Бізнес Позика» в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за період з 24.03.2023 по 14.09.2024 в сумі 31 131,52 грн. задоволенню не підлягає, оскільки здійснений позивачем розрахунок заборгованості включає період з 24.03.2023 по 14.09.2024, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТзОВ «Бізнес Позика» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 24.03.2023 по 14.09.2024 є безпідставною та задоволенню не підлягає. Позивач також вважає, що нарахована позивачем ТзОВ «Бізнес Позика» сума по відсотках за користування позикою не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів, оскільки зазначення в електронних договорах такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є ОСОБА_1 як споживач, тим самим порушує права споживача, тому вимога позивача про стягнення цих сум заборгованості за відсотками, є явно завищеною, не відповідає передбаченим чинним ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для мене та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем ТзОВ «Бізнес Позика». Також, відповідач не погоджується із законністю нарахування та стягнення комісії в сумі 2 500,00 грн. оскільки комісійна винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме - за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок споживача, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим та суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому вважаю, що є незаконним в силу вимог ч.5 ст.11, ч. 1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи наведене, відповідач не заперечує щодо погашення 15 000 грн взятої позики, однак при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, просить суд врахувати співрозмірність нарахованих відсотків по взятому зобов`язанню відповідача, врахувати знецінення валюти гривні та велику інфляцію в України, втрату роботи, наявність неповнолітньої дитини та сплату аліментів на її утримання.

29.10.2024 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення щодо обставин, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, зокрема щодо законності здійснення позивачем нарахування за спірним кредитним договором.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

15.11.2024 року на виконання вимог ухвали Іваничівського районного суду Волинської області від 28.10.2024 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надано витребувану судом інформацію.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов таких висновків.

ІІІ. Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 24.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 438892-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», через Особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця (а.с.19-33).

Відповідно до п. 2.1, п. 2.3, п. 2.7 договору кредитодавець надав позичальникові споживчий кредит у розмірі 15 000,00 гривень строком на 16 тижнів, термін дії договору до 14.07.2023 року. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,16103334, фіксована. Фіксована працентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Комісія за надання кредиту: 2 250,00 гривень (п. 2.5 Договору). Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 31 520,00 гривень. Орієнтована реальна річна процентна ставка 12182,98 процентів. Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за наданий кредит у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Дата видачі кредиту 24.03.2024 року; дата повернення кредиту 14.07.2024 року.

Пунктом 3.2.3 кредитного договору встановлений графік платежів, які повинен був здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Згідно з п. 7.3.1 договору підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що до укладання Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також примірник Правил (у формі електронного документа), що розміщені на сайті Кредитодавця (а.с. 25-30б).

На підтвердження укладення договору № 438892-КС-003 від 24.03.2023 позивачем надано послідовність дій відповідача спрямованих на укладення цього договору (а.с. 34).

З паспорта споживчого кредиту слідує, що сума/ліміт кредиту за договором становить 15 000 грн, строк кредиту 16 тижнів, комісія за надання кредиту - 2 250 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 31 520 грн. Відповідно до графіку платежів загальна сума кредиту поділена на 8 платежів по 3 940,00 грн (а.с.17-18).

Паспорт споживчого кредиту підписаний електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора UA-0215. Договір № 438892-КС-003 від 24.03.2023 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) підписаний електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора UA-3889.

Відповідно до копії інформаційної довідки ТОВ «БІЗПОЗИКА» № 656/09 від 13.09.2024 на підставі договору № 438892-КС-003 від 24.03.2023, 24.03.2024 року ТОВ «БІЗПОЗИКА» перераховано 15 000,00 гривень на платіжну карту заявника № НОМЕР_4 (призначення: перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН зг. до кредитного дог. № 438892-КС-003 від 24.03.2023 Без ПДВ) (а.с.36).

З відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 07.11.2024 року № 20.1.0.0.0/7-241031/25053-БТ слідує, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_5 .

З виписки про рух коштів по картці ОСОБА_1 слідує, що 24.03.2023 року на банківську карту, відкриту на ім`я відповідача, зараховано кошти у сумі 15 000 гривень. Також випискою підтверджено, що у період з 24.03.2023 року по 25.05.2023 року ОСОБА_1 користувався кредитними коштами.

Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку нарахування ОСОБА_1 за кредитним договором № 438892-КС-003 від 24.03.2023 здійснювалося з 24.03.2023 по 14.07.2023 року включно. З 15.07.2023 сума кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії не змінювалася.

Згідно з копією довідки про стан заборгованості ОСОБА_1 станом на 16.09.2024 загальна заборгованість по кредиту становить 48 381,52 грн, з якої 15 000 грн заборгованість за кредитом, 31 131,52 заборгованість за відсотками та 2 250,00 заборгованість по комісії (а.с. 16).

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Відповідач позовні вимоги визнає частково з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

ІV. Застосоване судом законодавство

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 11ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону №675-VIII).

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

V. Висновки суду

З огляду на встановлені судом обставини справи та досліджені докази, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 438892-КС-003 від 24.03.2023. Правовідносини у цій справі регулюються Цивільним кодексом України. Кредитний договір містить інформацію, як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину, та строк на який видані кредитні кошти та процентну ставку, окрім того містить всі істотні умови передбачені законодавством України. При цьому, відповідач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору.

Матеріали справи підтверджують факт виконання позивачем зобов`язань щодо надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 15 000,00 гривень. Як слідує із наданого позивачем розрахунку, та визнається самим відповідачем, останній у встановлений п.2.1. Договору строк зобов`язання щодо повернення кредиту не виконав. Відтак, заборгованість відповідача за тілом кредиту склала 15 000,00 гривень. Тому, з урахуванням викладеного, вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 000,00 гривень підлягає до задоволення.

Щодо суми нарахованих позивачем процентів, суд зазначає, що згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Разом з тим, судом враховано, що у постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на фактичну суму наданого кредиту, який наданий до 14.07.2023. Проценти за користування позикою нараховуються лише в межах 16 тижнів, й після спливу вказаного строку проценти за користування кредитом не підлягають нарахуванню. Згідно з розрахунком заборгованості, проценти за відсотковою ставкою в розмірі 2,00000000, нараховані позивачем в межах строку дії Договору про надання кредиту № 438892-КС-003 від 24.03.2023, а саме з 24.03.2023 по 14.07.2023 року. При цьому, розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушив графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та внаслідок чого виникла заборгованість. Розрахунок процентів з 24.03.2023 по 14.07.2023 року позивачем здійснено із застосуванням фіксованої стандартної процентної ставки в розмірі 2,00000000 в день, оскільки відповідачем не виконувався графік платежів, погоджений сторонами у п. 3.2.3 договору. Можливість скасування позивачем умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою передбачено у п. 3.2.4. Договору та застосовується у випадку неповернення відповідачем будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що нарахування відсотків за кредитним договором № 438892-КС-003 від 24.03.2023 повністю відповідає умовам Договору та вимогам чинного законодавства, а тому вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в цій частині також підлягають задоволенню.

Аналізуючи умови кредитного договору № 438892-КС-003 від 24.03.2023 та Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» суд дійшов висновку про правомірність дій товариства щодо нарахування заборгованості за комісією, оскільки п. 2.5 укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.

Твердження відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що позивачем здійснено розрахунок заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за період з 24.03.2023 по 14.09.2024 спростовується умовами кредитного договору та іншими дослідженими письмовими доказами (відомостями), які містяться у матеріалах справи.

Доводи відповідача про те, що заборгованість по відсотках є явно завищеною, не є співрозмірною розміру кредиту, є несправедливою та порушує принцип розумності та добросовісності суд відхиляє, з огляду на правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої відсутні підстави для визнання договорів недійсними, зокрема, пунктів договору щодо нарахування процентів за користування кредитом та відсутність порушень зі сторони кредитодавця вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», які укладені відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», що відображено в постановах від 12.01.2022р. у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 р. у справі № 127/33824/19, від 09.09.2020 р. у справі № 732/670/19, від 28.04.2021 р. у справі № 234/7160/20, від 10.06.2021 р. у справі № 234/7159/20, від 18.06.2021 р. у справі № 234/8079/20. Суд звертає увагу, що волевиявлення сторони щодо підписання договору свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору.

Таким чином, твердження відповідача у відзиві на позовну заяву, що нарахована позивачем сума відсотків за користування кредитом не відповідає вимогам законодавства про захист прав споживачів не заслуговують на увагу, оскільки укладаючи кредитний договір відповідач підтвердив, що до укладання договору уважно ознайомився з текстом цього договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною другою статті 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» на сайті, що забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обов`язковими для позичальника (п.п. 7.2., 7.2.1., 7.2.2. п. 7 Договору).

Окрім того, відповідно до статті 15 ЗУ «Про споживче кредитування» відповідач мав право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про відкриття кредитної лінії без пояснення причин. Вказане право відповідача на відмову від договору також дублюється у пункті 4.1.2. договору № 438892-КС-003 від 24.03.2023. Проте, відповідач не відмовлявся від одержання кредиту, свою згоду на укладення договору не відкликав, не звертався до позивача за додатковим роз`ясненням положень договору ні до, ні під час, ні після його укладення, тобто не скористався таким правом.

Таким чином, проаналізувавши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що договір № 438892-КС-003 від 24.03.2023 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про споживче кредитування», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсним не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України є правомірним і повинен виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. Тобто, у цьому випадку діє презумпція правомірності правочинів (ст.204 ЦК України), яка відповідачем не спростована.

Щодо прохання відповідача про врахування судом під час розгляду справи знецінення валюти гривні та велику інфляцію в Україні, втрату роботи, наявність неповнолітньої дитини та сплату аліментів на її утримання суд зазначає, що обставини щодо втрати роботи та сплати аліментів на утримання дитини, відповідачем жодними доказами не підтверджено. Факт наявності у відповідача дитини 2016 року народження жодним чином не вплинув на його волевиявлення та укладення ним у 2023 році кредитного договору із взяттям на себе зобов`язань щодо повернення такого. Крім того, зазначені відповідачем обставини, навіть за підтвердження їх належними доказами, жодним чином не звільняють відповідача від обов`язку щодо виконаня взятих на себе зобов`язань, що визначені умовами кредитного договору № 438892-КС-003 від 24.03.2023.

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором або контррозрахунок, ОСОБА_1 суду не надано. На час розгляду справи судом відповідачем не надано жодних даних, які б свідчили про погашення ним заборгованості у добровільному порядку.

На підставі викладеного, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов переконання про обґрунтованість заявлених позовних вимог Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та вважає, що такі підлягають до задоволення у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 438892-КС-003 від 24.03.2023 в розмірі 48 381,52 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 15 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 31 131,52 грн; суми прострочених платежів за комісією - 2 250,00 грн.

VІ. Судові витрати

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у справі; судовий збір за подання позову у даній справі у розмірі 2 422,40 гривень.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 гривні, що підтверджується платіжною інструкцією № 6716 від 26.09.2024 року. Зазначена сума судового збору була сплачена враховуючи те, що позовна заява позивачем була подана до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», то відповідно до ЗУ «Про судовий збір», застосовується понижуючий коефіцієнт 0,8, що узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в ухвалах від 14.12.2021 р. у справі № 9901/454/21, від 31.01.2022 р. у справі № 316/356/20, від 03.02.2022 р. у справі № 300/1617/21, від 14.02.2022р. у справі № 560/4216/21, від 15.02.2022 р. у справі № 560/8629/21.

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення, то з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову в розмірі 2 422,40 гривень, понесення яких документально підтверджується наявною платіжною інструкцією № 6716 від 26.09.2024 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 16, 203, 526, 530, 599, 610, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 133,141, 187, 211, 247, 263-265, 273, 274-279, 280-282, 353-355 ЦПК України, Законом України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», Законом України «Про судовий збір», суд, -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором № 438892-КС-003 від 24.03.2023 в розмірі 48 381 (сорок вісім тисяч триста вісімдесят одна) гривня 52 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 15 000,00 гривень; суми прострочених платежів по процентах - 31 131,52 гривень; суми прострочених платежів за комісією - 2 250,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БІЗНЕС ПОЗИКА", , місцезнаходження: вул. Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, м. Київ, 01133;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І. Є. Малюшевська