Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 4-с/641/13/2024 Справа № 641/1732/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року Комiнтернiвський районний суд м. Харкова у склaдi:

головуючого cyддi Музиченко В.О.

за участю секретаря Подосокорської А.О.

розглянувши у вiдкритому судовомv засiданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, стягувач АТ КБ «Приват банк» -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції та просить суд: визнати неправомірними дії державного виконавця Шарапової Н.В. вчинені 12.11.2015 року відносно виконавчого листа № 641/1732/13 виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова 25.05.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 49095,95 грн.; визнати неправомірною та скасувати постанову ОСОБА_2 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 39801125 на підставі якого Орджонікідзевським ВДВС ХМУЮ 02.02.2016 зареєстровано обтяження № 13090559.

В обґрунтування скарги зазначила, що на виконанні до 2013 року вона мала матеріальні труднощі та не змогла вчасно розрахуватися за кредитним договором на купівлю комп`ютера у 2005 році із ПАТ КБ «Приват банк». Про існування значної заборгованості вона дізналась, коли стала отримувати заробітну плату, бо з її картки відраховувалось половину доходів. Ця заборгованість була нею погашена в повному обсязі у 2014 році. Заборгованість вона погасила не через рішення суду чи отримання повідомлення з виконавчої служби, а через появу у неї для цього фінансових можливостей. Про існування рішення суду їй нічого не було відомо, участі у розгляді справ вона не брала. Про існування виконавчого провадження вона дізналась нещодавно із повідомлення виконавчої служби. До цього часу її жодного раз не викликали до суду або до виконавчої служби. У 2014 році вона дарувала належну їй квартиру синові, жодних перешкод для укладення вказаного правочину не було, жодних обтяжень накладених на її майно не було. У 2015 році вона переїхала у селище Липова Долина Сумської області, щоб доглядати за матір`ю, де проживає по теперішній час. На цей час борг нею був у повному обсязі погашений та у Харків вона не поверталась. 07.07.2023 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті матері, та вказане спадкове майно через дії державного виконавця перебуває під арештом, що порушує її права. Вона зверталась до виконавчої служби з метою зняття арешту, однак отримала відмову. При цьому державний виконавець винес постанову про арешт її майна через рік після погашення нею усією суми заборгованості. Вважає дії державного виконавця неправомірними, в зв`язку з чим звернулась до суду з відповідною скаргою.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.05.2024 року скаргу залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.05.2024 року скаргу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.07.2024 року відмовлено у задоволення клопотання державного виконавця про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судове засідання скаржник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції надала відзив на скаргу в якому зазначила що станом на 30.05.2024 року до виконавчої служби не надходило жодних документів, які підтверджують сплату сум заборгованості, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, таким чином законні підстави для зняття обтяження відсутні, просили у задоволенні скарги відмовити.

Стягувач АТ КБ «Приват банк» в судове засідання не з`явився.

Суд, перевіривши доводи, викладені боржником в обґрунтування скарги, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пункті 9 частини 3статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Правовідносини, що виникли між сторонами виконавчого провадження, регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з листа Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 48785 від 14.03.2024 року, перевіркою відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні в Орджонікідзевському ВДВМ м. Харків ГТУЮ перебувало виконавче провадження ВП № 39801125 з примусового виконання виконавчого листа № 641/1732/13 виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова 23.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 49095,95 грн. 12.11.2015 року державним виконавцем в рамк5ах вищезазначеного виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми заборгованості з урахуванням витрат пов`язаних з проведенням виконавчих дій. Станом на 14.03.2024 року до Індустріального ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не надходило жодних документів, які підтверджують плату суми заборгованості, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. ОСОБА_1 відмовлено у зняття арешту з майна.

Згідно довідки Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 4070 від 05.03.2024 року вбачається, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 05.03.2024 року боргових зобов`язань у відділ відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не зареєстровано.

З довідки АТ КБ «Приват банк», вбачається, що ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 станом на 22.03.2024 року немає заборгованості перед АТ КБ «Приват банк».

З довідки АТ КБ «Приват банк» від 22.04.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 заборгованості по кредитному договору за номером DNH4KS11450423 від 10.08.2005 немає. Дата закриття кредиту - 22.12.2015 року.

Пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження сплати заборгованості за виконавчим листом. Арешт з коштів боржника може бути знятий за рішенням суду.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210,213,387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про задоволення скарги з вищевикладених підстав, визнавши неправомірними дії та скасувавши постанову державного виконавця в частині накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження, оскільки матеріали справи містять належні докази, що заборгованість за виконавчим листом № 641/1732/13 року ОСОБА_1 погашена в повному обсязі ще 22.12.2015 року, тому на даний час існування постанови про арешт майна боржника є неправомірною та такою, що порушує майнові права скаржника.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст., 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо не зняття арешту з майна боржника.

Визнати неправомірною та скасувати постанову Орджонікідзевського ВДВС м. Харків ГТУЮ ( на даний час - Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції) Шарапової Н.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 39801125 від 12.11.2015 року на підставі якого Орджонікідзевським ВДВС ХМУЮ 02.02.2016 зареєстровано обтяження № 13090559.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або підписання ухвали суду без її проголошення у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання , яким завершується розгляд справи.

Суддя -В. О. Музиченко