Справа № 462/3845/24 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С. Ю.
Провадження № 22-ц/811/2605/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Ковальчука Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 липня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

у травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення опіки над недієздатною та призначення їй опікуна.

В обгрунтування вимог заяви покликається на те, що він є внуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка хворіє хронічною формою параноїдальної шизофренії, що проявляється в неадекватній та неконтрольованій, а інколи і агресивній поведінці, у зв`язку з чим вона постійно приймає підтримуючу медикаментозну терапію. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2013 року ОСОБА_2 вперше визнано недієздатною. В 2015 року опікуном ОСОБА_2 була призначена її донька ОСОБА_3 , однак через здійснення догляду за своїм сином, який є особою з інвалідністю, інвалідність пов`язана з психічним захворюванням, в подальшому не може продовжувати здійснювати опіку за ОСОБА_2 . Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та або керувати ними, а у разі визнання особи недієздатною суд встановлює опіку над фізичною особою і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду, оскільки в такому випадку в повному обсязі забезпечується реалізація прав недієздатної особи. Посилається на те, що він впродовж тривалого часу здійснює повноцінний догляд за ОСОБА_2 , не притягався до кримінальної відповідальності, не має незнятої чи непогашеної судимості, не перебуває на наркологічному огляді у медичному центрі, а відтак може виконувати обов`язки опікуна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З наведених підстав просить встановити опіку над недієздатною ОСОБА_2 місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та призначити її опікуном ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 липня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення опіки і призначення його опікуном недієздатної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за поданням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, від 17.07.2024 року № 32-вих-103040 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт посилається н те, що у разі визнання фізичної особи недієздатною суд встановлює опіку над нею та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікун недієздатної особи в будь-який момент може відмовитися від покладених на нього обов`язків, а суд за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги встановлений факт відмови ОСОБА_3 від покладених на неї обов`язків опікуна та неможливість нею в подальшому виконувати обов`язки опікуна, чим порушив права та законні інтереси недієздатної ОСОБА_2 . Чинне законодавство дозволяє призначити недієздатній особі одночасно декілька опікунів, що дозволяє більш ефективно здійснювати опіку над недієздатною особою. Суд не взяв до уваги, що опікун ОСОБА_2 є особою пенсійного віку, відтак не має фізичної можливості протистояти неконтрольованим приступам агресії з боку ОСОБА_2 , що може призвести до каліцтва опікуна чи заподіяння їй тілесних ушкоджень. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

В судове засідання не з`явилися сторони, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 25 листопада 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 11 листопада 2024 року, датою ухвалення постанови є саме 25 листопада 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено потреби недієздатної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначення другого опікуна, а в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували неможливість виконання обов`язків опікуном ОСОБА_3 і необхідності призначення ОСОБА_1 . другим опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч. 1 ст. 40 ЦК України).

Статтею 41 ЦК України передбачено, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).

Згідно із ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Статтею 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20.

Аналогічні положення зазначені і у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерством освіти України, міністерством охорони здоров`я України та Міністерством праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26 травня 1999 року (далі Правила…).

Відповідно до п.п. 1.1 Правил… опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки (п. 1.2 Правил…).

Згідно п. 2.1 Правил… опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.

Відповідно до п. 2.4 Правил… опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).

Чинне законодавство України передбачає можливість призначення фізичній особі, яку визнано недієздатною, одного або кількох опікунів.

Підстави для призначення недієздатній особі більше, аніж одного опікуна, в законі відсутні, а тому розглядаючи питання призначення другим опікуном, слід виходити із конкретних обставин справи, принципів доцільності та розумності, які є принципами цивільного законодавства.

Крім того, необхідність призначення недієздатній особі більше одного опікуна, повинні бути з`ясовані, перш за все, органом опіки та піклування, як спеціальним органом в сфері опіки та піклування.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється судом за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20.

Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Такий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 28 лютого 2024 року в справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23).

Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2013 року у справі № 465/2510/13-ц, з врахуванням ухвали Франківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2013 року про виправлення описки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною з тих підстав, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає стійким хронічним психічним розладом у формі параноїчної шизофренії, безперервний тип перебігу з вираженим емоційно-вольовим дефектом, тому за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим потребує опіки.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24 листопада 2015 року у справі № 462/4605/15-ц встановлено опіку над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та призначено її опікуном доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

01 травня 2024 року ОСОБА_3 звернулася до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради із нотаріально посвідченою заявою, в якій зазначила, що вона не зможе виконувати покладені на неї обов`язки опікуна недієздатної ОСОБА_2 та дбати про неї, доглядати її, створювати їй необхідні побутові умови, забезпечувати її необхідним харчуванням, доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту її цивільних прав та інтересів, просила звільнити її від обов`язікв опікуна.

02 травня 2024 року ОСОБА_1 подав нотаріально посвідчену заяву, в якій просив надати подання про можливість призначити його опікуном його бабці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням опікунської ради, оформленим протоколом № 5 засідання опікунської ради при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради від 06 червня 2024 року, рекомендовано районній адміністрації звернення ОСОБА_1 задовольнити та надати подання про можливість призначення його другим опікуном рідної бабці ОСОБА_2 , за умови долучення усіх необхідних для цього документів згідно з інформаційною карткою адміністративної послуги.

Зі змісту протоколу № 5 засідання опікунської ради при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради від 06 червня 2024 року вбачається, що необхідність призначення ОСОБА_1 другим опікуном недієздатної ОСОБА_2 зумовлена тим, що законний представник (опікун) недієздатної ОСОБА_2 ОСОБА_3 за станом здоров`я та особистими сімейними обставинами не може виконувати обов`язки опікуна, а інші повнолітні члени сім`ї, котрі могли б виконувати обов`язки опікуна, такого бажання не виявили, однак не заперечують щодо їх виконання гр. ОСОБА_1

Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 24 березня 2005 року, підтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серія 12ААА № 804715 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлена перша група підгрупа «Б» інвалідності з дитинства безтерміново, потребує стороннього догляду, нагляду, допомоги.

Посвідченням серія НОМЕР_4 підтверджується, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є особою з інвалідністю з дитинства 1 групи «Б».

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов, складеним 22 травня 2024 року ОСББ «Вигода 58», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають разом в квартирі АДРЕСА_3 .

Довідкою № 42/03-08 від 29 січня 2004 року, виданою відділом реєстрації актів цивільного стану Залізничного районного управління юстиції м. Львова, підтверджується, що з 20 липня 1961 року по 03 березня 1992 року ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 , а після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_7 .

Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 та підтверджується, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_9 , яка після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_10 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_6 , укладеним 24 квітня 1982 року.

Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_7 підтверджується, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вищенаведеним підтверджується, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , є внуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з медичним висновком ЛКК від 27 червня 2024 року № 47/139, виданим КНП «1-а міська поліклініка м. Львова», ОСОБА_1 здоровий та за станом здоров`я може надавати соціальні послуги.

Згідно з довідкою від 24 травня 2024 року № 1016, виданою КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер», ОСОБА_1 за медичною допомогою в КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» не звертався.

Згідно з довідкою № 1231 від 20 травня 2024 року, виданою КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», ОСОБА_1 на наркологічному обліку в медичному центрі не перебуває.

Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» підтверджується, що ОСОБА_1 станом на 03 травня 2024 року незнятої чи непогашеної судимості не має.

Відомостями з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб № 160065 та актом обстеження матеріально-побутових умов, складеним ЛКП «Господар» 20 травня 2024 року, підтверджується, що в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані та проживають ОСОБА_11 та ОСОБА_1 .

В матеріалах справи наявні нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в яких вони повідомляють про те, що їм відомо про намір ОСОБА_1 взяти на себе обов`язки опікуна над недієздатною особою ОСОБА_2 та не заперечують щодо призначення ОСОБА_1 її опікуном.

17 липня 2024 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, внесла подання № 32-вих-103040, в якому просила призначити ОСОБА_1 , місце проживання котрого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 , другим опікуном недієздатної гр. ОСОБА_2 , місце проживання котрої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_6 .

Подання Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про доцільність призначення ОСОБА_1 другим опікуном недієздатної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтоване тим, що опікун недієздатної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 за станом здоров`я та особистими сімейними обставинами не може виконувати обов`язки опікуна.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що подання Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про призначення ОСОБА_1 другим опікуном над недієздатною ОСОБА_2 не містить посилання на конкретні обставини, що перешкоджають ОСОБА_3 виконувати обов`язки опікуна недієздатної ОСОБА_2 , що зумовлюють необхідність призначення їй ще одного опікуна.

Суд також посилався на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про погіршення стану здоров`я ОСОБА_3 з часу призначення її опікуном недієздатної ОСОБА_2 .

Відповідно до положень частини 5 статті 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників, призначення другого опікуна є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявник не довів потреби у призначенні недієздатній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім ОСОБА_3 , ще одного опікуна.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування відмови ОСОБА_3 від обов`язків опікуна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_3 не зверталася до суду із заявою про звільнення її від повноважень опікуна та призначення опікуном іншої особи, в тому числі ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, передбаченому частиною 2 статті 300 ЦПК України.

З огляду на те, що ОСОБА_3 призначалася опікуном ОСОБА_2 рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25.11.2015 року, то і звільнення її від обов`язків опікуна повинно відбуватися на підставі рішення суду, а відтак звернення ОСОБА_3 до органу опіки та піклування із заявою про звільнення її від обов`язків опікуна не є достатнім для позитивного вирішення питання про призначення замість неї іншого опікуна ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність необхідності та підстав для призначення ОСОБА_1 ще одним опікуном ОСОБА_2 , а за відсутності рішення суду про звільнення ОСОБА_3 від обов`язків опікуна ОСОБА_2 про призначення ОСОБА_1 опікуном бабці ОСОБА_2 замість ОСОБА_3 .

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суд першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена (у зв`язку із перебуванням у відпустці одного з членів колегії суддів) 25 листопада 2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк