ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м.Суми

Справа №591/6784/23

Номер провадження 22-ц/816/901/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

у присутності:

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Конорєва Володимира Олексійовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Конорєвим Володимиром Олексійовичем

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2023 року у складі судді Ніколаєнко О.О., ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 03 січня 2024 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Бурбика Тамара Анатоліївна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Конорєва В.О. звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_4 .

За життя, 26 лютого 2018 року ОСОБА_4 складено заповіт на користь позивача.

Вказує, що з 2018 року позивачка проживає у Польщі. Відповідач тривалий час приховувала від позивача інформацію про смерть баби, про яку позивач дізналася у листопаді 2022 року. У зв?язку зі змінами у законодавстві позивачка була обізнаною про можливість протягом 10 місяців з дати відкриття спадщини реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини.

16 червня 2023 року позивачкою складено заяву, яку 25 червня 2023 року разом із заповітом надіслала в Україну довіреній особі ОСОБА_5 для подання приватному нотаріусу Бурбиці Т.А. 05 липня 2023 року довірена особа передала заяву приватному нотаріусу.

Постановою приватного нотаріуса Бурбики Т.А. від 06 липня 2023 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск строку для подання заяви.

Вважає, що поважними причинами пропуску позивачкою строку звернення із заявою про прийняття спадщини є військовий стан, перебування позивачки за межами України, дії відповідача щодо приховування від позивачки інформації стосовно ОСОБА_4 , непередбачувані для позивачки нормативні зміни в законодавстві.

Посилаючись на вищевказані обставини, просить визначити позивачці додатковий строк, достатній для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ворожба Сумського району Сумської області.

РішеннямЗарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Конорєв В.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано до спірних правовідносин положення ст. 1259 ЦК України.

Вказує, що помилковим є висновок суду про те, що позивачка не може бути спадкоємцем після смерті рідної баби ОСОБА_4 , оскільки вона проживала з останньою однією сім`єю з 2008 року, опікувалася нею, матеріально забезпечувала та допомагала їй через похилий вік і тісні родинні зв`язки.

Стверджує, що суд, визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину, а тому такі висновки є передчасними.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність, обґрунтованість та ухвалення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що позивачкою не надано достатніх та належних доказів виникнення права на спадкування, наявність спадкового майна, що не охоплено заповітом складеного ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_2 , наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини та порушеного права позивачки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 26 лютого 2018 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповідала онуці ОСОБА_1 належну їй земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер :05:0001:0093 на території Басівської сільської ради Сумського району Сумської області. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Малій Л.В. (а.с. 40).

23 березня 2018 року ОСОБА_4 , від імені якої діяла на підставі довіреності ОСОБА_1 , укладено з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,000 га, кадастровий номер :05:0001:0093, яка розташована за адресою: Сумська область, Сумський район,с/рада Басівська (а.с. 30-31, 70-71).

15 лютого 2022 року ОСОБА_4 складено заповіт, яким вона заповідала все належне їй майно дочці ОСОБА_2 . Заповіт складено у присутності свідків та посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А. (а.с. 50).

У липні 2022 року ОСОБА_1 зверталася до Сумського РУП ГУНП в Сумській області із заявою щодо зникнення бабусі. На звернення їй була надана відповідь (а.с. 8, 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла у с. Ворожба Сумського району Сумської області (а.с. 42).

26 жовтня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Бурбики Т.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 (а.с. 38).

05 липня 2023 року до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Бурбики Т.А. надійшла заява ОСОБА_1 , в якій зазначено, що вона є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_4 (а.с. 39).

Постановою приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Бурбики Т.А. від 06 липня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на підставі ст. 1270 ЦК України у зв?язку з пропущеним строком подачі заяви на прийняття спадщини за заповітом (а.с. 6).

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_5 пояснив, що є батьком позивачки, звістка про смерть бабусі шокувала позивачку, вона була у пригніченому стані через смерть близької людини. Незадовго до смерті ОСОБА_4 , її донька ОСОБА_2 , забрала її з квартири, де вона проживала, та не повідомляла позивачці місцезнаходження бабусі. Ці події стали ударом для позивачки, вона розгубилася. У свідка була довіреність на представництво інтересів доньки, яка була складена за декілька днів до того, як він звернувся до нотаріуса і надав заяву про прийняття спадщини. До цього також була довіреність, термін дії якої закінчився.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 ні за законом, ні за заповітом, вона пропустила встановлений законом строк на прийняття спадщини, а тому відсутні підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина 1 ст. 1222 ЦК України).

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 1254 ЦК України визначено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтями 1261-1265 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути спадкоємцями за законом.

Відповідно до ст.ст. 1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції правильно встановлено, що заповіт, який було складено ОСОБА_4 26 лютого 2018 року, за яким вона заповідала своїй онуці ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер :05:0001:0093, яка розташована за адресою: Сумська область, Сумський район,с/рада Басівська, скасований в силу положень ч. 2 ст. 1254 ЦК України, оскільки 15 лютого 2022 році ОСОБА_4 було складено новий заповіт, яким вона заповідала усе своє майно своїй дочці ОСОБА_2 .

Крім того, як обґрунтовано вказав суд першої інстанції, заповіт складений ОСОБА_4 26 лютого 2018 року був нечинний на момент відкриття спадщини враховуючи положення ч. 4 ст. 1236 ЦК України, оскільки спадкове майно земельна ділянка, кадастровий номер :05:0001:009, 23 березня 2018 року було відчужене ОСОБА_4 , від імені якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_1 .

Як убачається з матеріалів справи, спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла її дочка ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги і спадкоємець за заповітом, звернувшись із відповідною заявою до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Бурбики Т.А.

Позивач ОСОБА_1 як онука померлої ОСОБА_4 , є спадкоємицею п`ятої черги за законом, а тому мала право звернутись із заявою про прийняття спадщини після смерті баби у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини , оскільки, як зазначала сама позивач, про смерть спадкодавця їй стало відомо у листопаді 2022 року і тому у неї достатньо було часу щоб скористатись своїм правом і звернутись до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини .

В той же час , як вбачається з матеріалів цивільної справи заяву про прийняття спадщини позивач склала лише 16 червня 2023 року ( а.с.7), а подана дана заява представником позивача до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Бурбики Т.А. 5 липня 2023 року , отже з пропуском встановленого законом шестимісячного строку на прийняття спадщини , що і стало підставою для винесення приватним нотаріусом постанови щодо відмови у видачі свідоцтва.

Є безпідставними посилання представника позивача в суді апеляційної інстанції на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №164, відповідно до якої перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Колегія суддів зазначає, що пункт 3 даної постанови суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Зазначеного висновку також дійшов і Верховний Суд у своїй постанові від 25 січня 2023 по справі №676/47/21.

Помилкові висновки суду про те, що позивач не є спадкоємцем за законом померлої ОСОБА_4 , а тому не може ставити питання про визначення їй додаткового строку на прийняття спадщини не впливає на правильність ухваленого по суті рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо безпідставного незастосування судом першої інстанції при вирішенні даного спору положень ч. 2 ст. 1259 ЦК України, оскільки вказана норма не поширюється на спірні правовідносини.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Конорєвим Володимиром Олексійовичем, залишити без задоволення.

РішенняЗарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 11 липня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов