Справа № 446/566/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.

Справа №446/566/24;

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача ОСОБА_2 ;

відповідачі ОСОБА_3 ;

ОСОБА_4 ;

ОСОБА_5 ;

представник відповідачів ОСОБА_6 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження, за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2024 представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала через систему «Електронний суду» до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , в якій просить стягувати з відповідачів на користь позивача щомісячно та довічно аліменти на його утримання, в розмірі по 1/6 частини від усіх видів їх заробітку.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що позивач є батьком відповідачів, яких від народження і до завершення ними навчань виховував та утримував. Вказує, що позивач є пенсіонером за віком та основним його доходом є пенсія. Однак, на даний час він часто хворіє, зокрема має тяжкі хронічні захворювання, через що, йому не вистачає пенсійних коштів для необхідного та належного існування, зокрема для здійснення лікування. Позивач проживає у родичів сестри, оскільки будинок де він проживав раніше повністю знищений пожежею. Разом з тим, повнолітні діти позивача мають стабільний дохід та змогу надавати допомогу непрацездатному батькові, проте матеріальної допомоги йому не надають. З врахуванням того, що повнолітні діти мають обов`язок утримувати батька, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, проте такої допомоги не надають, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 08.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове слухання.

19 квітня 2024 року та 03 липня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідачів просив суд в частині стягнення аліментів з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відмовити. Так, у відзиві представник відповідачів ОСОБА_6 вказав, що відповідач ОСОБА_5 станом на сьогодні є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, яка була йому визначено повторно, внаслідок перенесеного інфаркту. Більше того, ОСОБА_5 має ряд інших хронічних захворювань, зокрема і тяжке захворювання "істинна поліцитемія" та на даний час ніде не працює. Так, розмір доходу відповідача в піод з 01.10.2023 по 31.03.2024 склав 15325,00 грн., що значно менший розміру доходу його батька, позивача у справі. Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 станом на сьогодні не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, та повнолітнього сина, який є інвалідом 1 групи з дитинства, а тому її матеріальний стан не дає підстав вважати, що вона може сплачувати аліменти на користь батька.

22 квітня 2024 року та 11 липня 2024 року до суду надійшли відповідді на відзив, де представник позивача вказує, що доводи відповідачів є безпідставними та нічим не доведеними. Так, відповідач ОСОБА_5 не надав документів, які підтверджують факт його інвалідності, зокрема і документів, що йому на даний час заборонено працювати. Натомість позивач має право на стягнення аліментів, так як є людиною пенсійного віку, тяжко хворіє та несе витрати на комунальні послуги і його пенсія не покриває всіх його витрат.

В судовому засіданні представник позивача надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та у відповідді на відзив. Просила суд позовні вимоги задоволити повністю.

Представник відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив щодо позову, а саме в частині стягнення аліментів з ОСОБА_5 . Вказав, що відповідачі не мають змоги на даний час надавати батькові матеріальну допомогу.

У судовому засіданні 24.09.2024 відповідач ОСОБА_5 будучи допитаним в якості свідка суду пояснив, що він є інвалідом 3 групи і пенсія в нього складає 2700,00 грн. на місяць, а тому він не взмозі на сьогоднішній день матеріально забезпечувати батька, хоча йому відомо про такий обов`язок. Також вказав, що батько його часто бив в дитинстві, був агресивний, а після 16 років не надавав йому жодної матеріальної допомоги, через що, він з мамою змушені були жити за кошти, які позичали. В батька він також просив гроші в борг, однак він йому відмовляв. Батько зловживав алкогольними напоями, хоча і знав, що цього не можна робити, про що йому було сказано лікарями, до яких він його возив, коли той хворів. Натомість, коли вже він захворів, то батько жодного разу його не провідував у лікарні. Зазначив, що коли вони з сестрами домовлялись про влаштування батька у будинок пристарілих, то він був згідний допомагати, однак з початком війни в країні, у нього погіршилось матеріальне становище і більше він такої змоги не мав.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні 12.08.2024 щодо позовних вимог заперечила, вказала що у неї немає змоги на даний час допомагати батькові, оскіль на її утриманні перебуває 2 неповнолітніх дітей та повнолітній син з 1 групою інвалідності.

Допитана судом свідок ОСОБА_7 у судовому засідання щодо обставин справи пояснила, що вона є родичкою позивача, а саме його племінницею. Вказала, що у позивача є троє дітей, та коли він проживав разом з ними однією сім`єю, то діти завжди були ситі та доглянуті, було видно, що він їх любив. Раніше позивач проживав у місті Львів, в квартирі яку придбав за власні кошти, однак після одруження доньки, залишив таку дітям. Це вона бачила на власні очі, оскільки деякий час проживала у них в сім`ї. Позивач разом з дружиною оплачував весілля одній і другій доньці, всіляко підтримував їх. Десь у 93-94 роках позивач розвівся з дружиною, та переїхав проживати до мами, яка згодом померла, після чого він почав зловживати алкоголем, зокрема і через те, що жодний з дітей його не провідували, не цікавились його життям. Після того, як згорів будинок у якому проживав позивач, відповідач ОСОБА_5 лише розізлився, проте допоміг кількома речима. Згодом, вони з родиною зібрались коштами, та переобладнали літню кухню у будинку її мами для того, щоб ОСОБА_1 зміг там проживати. Однак, і це помешкання згоріло. Тоді, позивача прилаштувала до себе його сестра, яка доглядала за ним, оскільки він мав проблеми із суглобами та був лежачим. В цей момент його син, відповідач у справі ОСОБА_5 декілька разів приїжав до батька, провідував його та допомагав фінансово, зокрема давав гроші та купував продукти харчування, однак згодом перестав і це робити. Після звернення її мами до дітей за допомогою, вони погодились влаштувати позивача у пенсіонат, проте жодний з них не вирішив цього питання, а син позивача ОСОБА_5 , сказав більше йому по цьому питанню не телефонувати. Вважає, що позивач не заслужив такого ставлення від дітей, які зараз мають можливість йому допомагати. Так, його син ОСОБА_8 має два авто, квартиру у місті Львів, його донька ОСОБА_9 має теж саме майно, а донька ОСОБА_10 проживає за кордоном. На даний час їй відомо, що позивач перебуває за кордоном, куди його було відправлено за програмою "Дім Милосердя".

Допитана судом свідок ОСОБА_11 у судовому засідання щодо обставин справи пояснила, що позивач разом з дружиною та трьома дітьми проживав у місті Львів, а після того, як доньки вийшли заміж, він залишив їм квартиру, та повернувся проживати до своєї мами. Вказану квартиру купив за власні кошти позивач з допомогою його родини. Після того, як позивач розлучився з дружиною, він продовжував виховувати та забезпечувати дітей, зокрема до їх повноліття. Після смерті мами позивача, він почав зловживати алкогольними напоями, внаслідок чого, згорів будинок його матері, в якому він проживав. Згодом, її син забрав позивача проживати до себе, переобладнавши літню кухню для проживання. Однак, там за ОСОБА_1 не було кому доглядати, а він не міг ходити, оскільки боліли суглоби. Через це, вона телефонувала до відповідача ОСОБА_5 за допомогою, однак він спочатку сказав, що влаштують позивача у притулок, а потім "робіть, що хочете". Внаслідок чого, вони з родиною влаштували позивача у "Дім Милосердя", де згодом його відправили за кордон. Вказує, що позивач сумлінно виховував дітей, тяжко працював на заводі у продовж багатьох років, через що, заслужив кращого ставлення до себе. Відповідачі натомість мають змогу фінансово утримувати батька, зокрема вважає, що заявлені позивачем вимоги є не великими.

Допитана судом свідок ОСОБА_12 (колишня дружина позивача) суду пояснила, що перебувала з позивачем у шлюбі з 1973 по 1994 роки, у якому у них народилось троє дітей. До розлучення з позивачем, вони проживали у місті Львів, в квартирі, яка була кооперативна, а кошти за неї виплачувала вона та її батьки. З моменту розлучення з позивачем, вона його не бачила по даний час. Де на даний час проживає позивач та про стан його здоров`я, їй не відомо, проте їй розказували, що останній перебуває за межами держави. Щодо доходів позивача вказує, що у нього є пенсія та дохід від земельних ділянок. Зазначає, що із спільними дітьми, вона має постійний зв`язок. Так, син ОСОБА_8 , який проживає разом з нею, є інвалідом та ніде не працює, отримує лише пенсію. Донька ОСОБА_9 живе на даний час у місті Львові, має троє дітей, одна з яких інвалід 1 групи (повнолітній син). ОСОБА_13 має двоє повнолітніх дітей проживає та працює за межами держави та інколи їй пересилає кошти на лікарство.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що доводиться копіями свідоцтва про народження (а.с. 8, 12, 15).

ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності, що доводиться копією довідки про доходи №3850 8186 3881 1879 (а.с. 14).

Як доводиться довідкою про склад сім`ї від 27.02.2024, ОСОБА_1 проживав за адресою : АДРЕСА_1 , у даному будинку був зареєстрований, однак не проживав ОСОБА_14 . Згідно даних вказаної долвідки, будинку не має, згорів у 2021 році (а.с. 20).

Вказане вище, також підтверджується актом перевірки вищевказаного будинку від 18.01.2024 (а.с.33).

Згідно з виписок із медичної карти стаціонарного хворого та результатів лабораторних досліджень, ОСОБА_1 хворіє на гіпертонічну хворобу, псоріаз, двобічний деформуючий коксартроз, деформуючий правобічний гонартроз. Неодноразово проходив лікування в стаціонарі (а.с. 23-32).

З довідки про тимчасове проживання БГ "Благодійний фонд "Добрий самарянин м. Кам`янка-Бузька" від 02.07.2024 видно, що ОСОБА_1 з 12.04.2024 по 28.06.2024 проживав по АДРЕСА_2 , де отримував стаціонарний догляд, харчування та підтримку (а.с.123).

Також, судом у ході розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 на даний час перебуває за кордоном, де проходить лікування та реабілітації.

Таким чином, судом встановлено на підставі належних доказів, позивач є непрацездатний, має троє дітей, які є повнолітні.

Судом також встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки розмір його пенсійного забезпечення становить орієнтовно 4 тис. грн. на місяць і у нього відсутні будь-які інші доходи чи члени сім`ї, які можуть йому допомогти фінансово чи яким-небуть іншим чином.

Факт такої потреби, може свідчити і відсутність у позивача постійного місця для проживання, оскільки житло в якому він проживав на протязі тривалого часу, разом із його речима та документами згоріло, а вже вище встановлений розмір його пенсії, є явно замалим, для вирішення хоча б питань із житлом. Позивач на даний час перебуває за кордоном, під опікою спеціального закладу, що працює на благодійній основі. Більше того, будь-яких державних пільг, субсидій, чи наявності у нього майна, що може приносити дохід, у позивача відсутні.

Суд вважає, що наявність таких витрат як сплата комунальних послуг за місцем проживання позивача після його повернення в Україну, придбання продуктів харчування та ліків (перелік яких вказаний у рекомендаціях лікаря), потребує додаткових доходів і не може бути покритий розміром пенсійного забезпечення позивача. Дані обставини суд вважає доведеними належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.

Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).

З указаного вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19.

За таких умов, відповідачі мають обов`язок утримувати свого батька, який потребує їх допомоги. Причому суд вважає, що відповідачі мають можливість утримувати свого батька.

Разом з тим, фактом можливості відповідача ОСОБА_5 утримувати свого батька зокрема доводиться цілком не давнім придбання ним квартири у місті Львів, загальною площею 79,2 кв.м., ціна якої відповідно до договору №15/3/5 від 05.10.2020 купівлі-продажу майнових прав на момент придбання становила 1 177 470,00 грн.

Причому з показів самого ОСОБА_5 допитаного у якості свідка, встновлено, що у належній йому квартирі у м.Львові проживає його племінник, а він, ОСОБА_5 користується його автомобілем. Сам він проживає у будинку з матір`ю.

Такі обставини життя відповідача ОСОБА_5 поряд із обставинами життя його батька, який не має будь-якого місця проживання і перебуває на утриманні благодійних організацій вказують на те, шо відповідач може і повинен вживати заходів щодо утримання свого непрацездатного батька.

Посилання відповідача ОСОБА_5 про те, що він є інвалідом 3 групи та на даний час ніде не працю, має ряд хронічних захворювань, натомість з доходів є лише пенсія, у зв`язку з чим він не має фінансової можливості утримувати батька, суд відхиляє. Зокрема як зазначено судом вище, що обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Причому придбання нерухомого майна, його ремонт, утримання, а також користування та утримання транспортного засобу свідчить про наявність у ОСОБА_5 можливості утримувати батька.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим її матеріальний стан не дає підстав вважати, що вона може сплачувати аліменти на користь батька, суд відхиляє, зокрема через те, що ОСОБА_3 є одружена з ОСОБА_15 , вони спільно проживають, а тому двоє мають обов`язок щодо виховання та утримання таких дітей.

Крім того, в ході розгляду справи судом встановлено, що чоловік ОСОБА_3 під час перебування з нею у шлюбі придбав 25.03.2014 двохкімнатну квартиру вартістю 545 422,00 грн., а також 14.12.2018 нежитлове приміщення вартістю 18200,00 грн., що вказує на наявну фінансову можливість утримувати свого непрацездатного батька.

Також, суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що вона немає фінансової змоги утримувати батька, оскільки здійснює догляд за сином, який має інвалідність 1 групи, зокрема через те, що вона утримує грошову допомогу від держави за здійснення такого догляду, що підтверджується довідками відділу соцзахисту Львівської міської ради (а.с.139-140).

Вказане вище, лише свідчить про наявність у ОСОБА_3 державної підтримки у її вихованні та утриманні сина інваліда і не виключає обов`язку утримувати батька.

Щодо можливості утримувати свого непрацездатного батька відповідачем ОСОБА_4 , то суд вважає, що нею перед судом дана обставина не спростовується на підставі будь-яких доказів.

Більше того, з показів свідків судом встановлено, що вона тривалий час перебуває за межами держави на роботі.

А тому суд вважає, що вона може надавати таку підтримку своєму батьку.

Відповідачами також конкретно не надано доводів про ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо них, а тому такі посилання є безпідставними.

Водночас враховуючи те, що відповідачі також повиненні утримувати наявних у них членів сім`ї та нести витрати на власні життєві потреби, то суд вважає, що розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідачів повинен бути на рівні 1/8 частини його доходу, а не 1/6, як це просить позивач., що буде достатнім для позивача та посильним для відповідачів.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з одночасним вирішенням питань судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 щомісяця аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу (заробітку) починаючи з 07 березня 2024 року і довічно.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 щомісяця аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу (заробітку) починаючи з 07 березня 2024 року і довічно.

Стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 щомісяця аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу (заробітку) починаючи з 07 березня 2024 року і довічно.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 403,73 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 403,73 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 403,73 грн.

Повний текст рішення складено 22 жовтня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.І. Котормус