Справа № 629/5440/24
Номер провадження 2/629/1432/24
21.11.2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання -Лукаренко А.Р., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду м.Лозова цивільну справу №629/5440/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, представник відповідача - адвокат Свистун Андрій Володимирович, -
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що його знайома - ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на протязі лютого 2022 року взяла у нього в борг: 24.02.2022 року - 85 000 грн. (на строк 6 місяців відповідно до розписки) та 24.02.2022 року - 40 000 грн (на строк 1 місяць відповідно до розписки); і у підсумку заборгувала йому 125 000 грн. Позивач вказав, що у строки, досягнутої домовленості, ОСОБА_2 не повернула позичену суму коштів. 16.07.2024 року, 03.09.2024 року позивачем було направлено досудові вимоги про стягнення заборгованості, відповідно до яких запропоновано відповідачу повернути гроші в сумі 125000 грн, однак відповідач не виконала свої зобов?язання та не повернула йому грошові кошти у розмірі 125000 грн. Так, ОСОБА_1 вказав, що до сьогоднішнього дня відповідач не повернула борг, вимоги щодо повернення боргу ігнорувала та стала уникати його, не відповідає на телефонні дзвінки. У звязку з пропуском строків повернення боргу, позивачем було здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних. Враховуючи вище вказане, позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом.
Позов було залишено судом без руху, відповідно до ухвали від 09.09.2024 року, та надано строк для усунення недоліків. 16.09.2024 року позивачем було усунено недоліки.
Ухвалою суду від 16.09.2024 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам було надано час для подання заяв по суті.
Судом було здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відзив на позов до суду не надходив.
У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав.
У судове засідання відповідач та її представник не зявилася, адвокатом було подано заяву, в якій він просив розглянути справу за відсутності його та довірителя, проти задоволення позову не заперечував.
Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини.
ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до наданих позивачем розписок від 24.02.2022 року отримала у борг від ОСОБА_1 85 000 грн на строк 6 місяців та 40 000 грн (на строк 1 місяць)(а.с.8-9). Таким чином ОСОБА_2 заборгувала позивачу 125 000 грн.
Позивач вказав, що у строки, досягнутої домовленості, ОСОБА_2 не повернула позичену суму коштів.
16.07.2024 року, 03.09.2024 року позивачем було направлено досудові вимоги про стягнення заборгованості, відповідно до яких запропоновано відповідачу повернути гроші в сумі 125000 грн, однак відповідач не виконала свої зобов?язання та не повернула йому грошові кошти у розмірі 125000 грн(а.с.17-18). Однак, відповідач не повернула борг.
Враховуючи вище вказане, позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом.
У відповідності до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ст.ст. 525, 526 вище вказаного кодексу, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому, в силу приписів ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або кількість речей того ж роду і якості.
Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Як вбачається з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ст.ст. 610,612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від
кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки (постанова ВС від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц).
При цьому, факт отримання коштів в борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можна встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника з обов`язком повернення (постанова ВС від 26.04.2022 у справі № 753/1349/20).
Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Так, статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки розписка за своєю правовою природою є борговим документом, який боржник видає кредитору, та з наданої позивачем розписки можливо встановити укладення договору позики, отримання певної грошової суми та зобовязання повернення взятих в борг коштів та сплату пені, суд вважає, що вимоги позивача є законними.
Відповідно до статті 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно із ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Як вбачається з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з заяви представника відповідача, ОСОБА_2 не заперечує проти задоволення позову та визнає викладене позивачем.
Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про повернення сум позик у строк, встановлений в розписці, враховуючи здійснені розрахунки позивача щодо розміру інфляційних втрат та 3% річних, а також зважаючи на відсутність визнання позову відповідачем та відсутність спору щодо здійснених розрахунків, суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст.4,13,81,263-265,141,268 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 542, 58 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення,
має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.О.Каращук