У Х В А Л А

Іменем України

22 жовтня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Панченко О.М.

при секретарі судових засідань - Сарнавському М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали подання державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Олександри Стрепетової про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) О. Стрепетова (далі - державний виконавець) звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування зазначеного подання державний виконавець зазначає, що на виконанні у Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) державним виконавцем Стрепетовою Олександрою Сергіївною знаходиться виконавче провадження НОМЕР_4 з виконання Виконавчий лист № 754/18227/19 виданий 07.08.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 2700,00 доларів США, що є еквівалентним 63109 грн. 80 коп. згідно курсу НБУ станом на 20.12.2019 року та судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 768 грн.40 коп. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка згідно матеріалів виконавчого провадження є громадянинкоюУкраїни. Відповідно до статей З, 4, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавцем 02.01.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче

провадження". Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити (адреса вказана у запиті, дата номер запиту) майно належне боржнику на праві власності відсутнє/у разі наявності вказати. Виконавцем неодноразово від 03.01.2024 та 28.05.2024 на адресу боржника надсилались виклики (копії додаються) щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явилася, про причини неявки не повідомила виконавця.Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності (категорія ТЗ: АВТОБУС, марка T3:IKARUS,модель ТЗ:А-092, рік випуску 1989, номер шасі -0322, ДНЗ- НОМЕР_2 , колір - червоний), однак ОСОБА_1 рішення не виконує. ОСОБА_1 одержує доходи в Повне Товариство "АЙ ТІ ЛОМБАРД" за участю ТОВ "ДЕЙТ ТРЕЙД", ТОВ "СІТІ ТРЕЙД КОМПАНІ", однак кошти по рішенню суду не сплачує. На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 29.05.2024 повідомлено про те, що ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1, неодноразово перетинала державний кордон України. За повідомленням Державної міграційної служби України від 29.05.2024р. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 . Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного їй майна і доходів. Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно неї вищевказаних заходів примусового виконання. Пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатиея до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів. Таким чином, просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу - боржника ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї Виконавчий лист № 754/18227/19 виданий 07.08.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 2700,00 доларів США, що е еквівалентним 63109 грн. 80 коп. згідно курсу НБУ станом на 20.12.2019 року.

22.10.2024 року до суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - адвоката Самарець А.М. про відкладення судового засідання.

Відповідно до частини четвертої статті 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з`явилася, повідомлена належним чином про день та час розгляду подання, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд прийшов наступного висновку.

Судом установлено, що на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження НОМЕР_4 з виконання Виконавчий лист № 754/18227/19 виданий 07.08.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 2700,00 доларів США, що є еквівалентним 63109 грн. 80 коп. згідно курсу НБУ станом на 20.12.2019 року та судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 768 грн.40 коп. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Постановою державного виконавця від 02.01.2024 року відкрито виконавче провадження за вказаним вище виконавчим листом.

Постановою державного виконавця Відділу від 02.01.2024 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

Постановою державного виконавця Відділу від 03.01.2024 року оголошено у розшук майно боржника.

Згідно відомостей з банківських установ встановлено, що кошти на рахунках боржника відсутні.

ОСОБА_1 одержує доходи в Повне Товариство "АЙ ТІ ЛОМБАРД" за участю ТОВ "ДЕЙТ ТРЕЙД", ТОВ "СІТІ ТРЕЙД КОМПАНІ", однак кошти по рішенню суду не сплачує.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 29.05.2024 повідомлено про те, що ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1, неодноразово перетинала державний кордон України.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 29.05.2024 р. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 .

Державним виконавцем у поданні зазначено, що нею вчинялись дії та вживались усі можливі заходи для реального, своєчасного ефективного виконання судового рішення, однак у зв`язку з тим, що боржник самостійно борг не сплачує, а також має можливість уникнути від його сплати шляхом виїзду за межі України, виникла необхідність у тимчасовому обмеженні права такого виїзду.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно частини третьої статті 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно частинами 2, 4 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов`язань.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Проте, з матеріалів справи не вбачається, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів щодо примусового виконання рішення суду, зокрема, матеріали справи надані суду, після постанови про відкриття виконавчого провадження не містять належних доказів отримання боржником викликів до державного виконавця. Також, відсутні докази щодо отримання боржником постанов про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту та звернення стягнення на майно боржника, за відомою адресою боржника. Тобто, матеріали подання не містять про це підтверджуючих документів.

Крім того, не здійснено заходів щодо виходу державним виконавцем за місцем проживання боржника, та будь-яких заходів щодо примусового виконання рішення суду.

За таких обставин, державний виконавець передчасно звернулася з поданням до суду про вжиття крайнього заходу забезпечення здійснення виконавчого рішення суду - обмеження боржника у його конституційному праві - праві виїзду за кордон.

Крім того, державним виконавцем не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі , або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також стаття 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

З урахуванням викладено та того, що обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними/приватними виконавцями всіх інших можливих заходів, а також тієї обставини, що виконавцем не обґрунтовано наявність фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань, суд приходить до висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання державного виконавця у зв`язку із його передчасністю.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 260-261, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Олександри Стрепетової про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 23.10. 2024 року.

Суддя О.М. Панченко