Дата документу 24.10.2024 Справа № 334/549/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 334/549/23 Головуючий у І інстанції: Добрєв М.В.
Провадження № 22-ц/807/1859/24 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Кухаря С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2023 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.10.2012 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір № 440260 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок в гривні України, на умовах тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банк та на інформаційних стендах, що знаходяться в приміщенні банку. На виконання умов Договору банк надав відповідачу платіжну картку та ПІН-конверт до неї. Відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі до 14360,00 грн. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії Платіжної картки. При випуску Платіжної картки на новий термін, строк дії Кредиту продовжується на строк дії Платіжної картки.

Клієнт зобов`язаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за Кредитом всі платежі на підставі цього звіту по рахунку не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи робочим згідно з Договором. В разі порушення строку сплати платежів за Договором Клієнт зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен ден прострочення виконання.

Посилаючись на означені обставини, АТ «Ощадбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість в розмірі 41051,40 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 14012,29 грн, заборгованість за відсотками 11621,75 грн, пеня 6248,31 грн, розмір 3 % річних від простроченої суми відсотків по кредиту 1370,26 грн, розмір 3 % річних від простроченої суми по кредиту 968,58 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 4134,78 грн, втрати від інфляції на суму нарахованого та несплаченого кредиту 2695,43 грн, а також судові витрати в сумі 2684,00 грн

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 травня 2023 року позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість в розмірі 41051,40 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 14012,29 грн, заборгованість за відсотками 11621,75 грн, пеня 6248,31 гривень, розмір 3 % річних від простроченої суми відсотків по кредиту 1370,26 грн, розмір 3 % річних від простроченої суми по кредиту 968,58 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 4134,78 грн, втрати від інфляції на суму нарахованого та несплаченого кредиту 2695,43 грн, а також судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2024 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, вказане заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2024 року у задоволенні позовних вимог АТ «Ощадбанк» відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, АТ «Ощадбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2024 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що щодо зобов`язань, право вимоги за якими виникло з 12 березня 2017 року, позовна давність вважатися пропущеною не може, оскільки саме з 12.03.2020 зупинився перебіг процесуальних строків, в тому числі і для АТ «Ощадбанк» на звернення із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості і цей строк поновився лише після його скасування.

Враховуючи, що останнім днем звернення АТ «Ощадбанк» до суду з позовом у межах строку позовної давності було 05 травня 2020 року, а Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ щодо продовження позовної давності на час дії карантину набрав чинності 2 квітня 2020 року, з огляду на встановлення КМУ карантин з 12.03.2020, апелянт вважає, що АТ «Ощадбанк» звернувся з цим позовом у межах строку позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сікорської І.С. заперечує проти доводів АТ «Ощадбанк», просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з пропуску строку позовної давності звернення позивача до суду.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно з ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Апеляційним судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.10.2012 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір № 440260 про відкриття та обслуговування рахунку № НОМЕР_1 , випуск та надання платіжної картки. Банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок в гривні України, на умовах тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банк та на інформаційних стендах, що знаходяться в приміщенні банку (а.с.23).

Процентна ставка на залишок коштів за рахунком складає 0,50 процентів річних. Процентна ставка на залишок коштів за послугою «Мобільні заощадження» складає 7,00 процентів річних (п. 1.1.3 кредитного договору).

Банк встановлює клієнту кредит у сумі 0,00 грн. строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на строк дії платіжної картки (п. 1.1.4 кредитного договору).

У разі відсутності на рахунку клієнта власних коштів щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту списується за рахунок кредиту (п. 1.1.5 кредитного договору).

Клієнт зобов`язаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за Кредитом всі платежі на підставі цього звіту по рахунку не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи робочим згідно з Договором. В разі порушення строку сплати платежів за Договором Клієнт зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п. 3.1 кредитного договору).

09 листопада 2012 року ОСОБА_1 звернулася до Запорізького регіонального управління ПАТ «Державний ощадний банк України» із кредитною заявкою, в якій просила збільшити кредитний ліміт кредиту по картрахунку № 9544 в розмірі 14360,00 грн, термін дії БПК 24 місяців 10/14 (а.с.24-25).

Випискою по рахунку ОСОБА_1 (а.с.7-19) підтверджується, що станом на 04.01.2023 доступна сума -41956,78 грн (а.с.19); кредитний ліміт 0,00 грн; початковий баланс -29929,91 грн. Вказану виписку надано за період з 26.11.2012 по 04.01.2023.

Зважаючи на сукупність наявних в матеріалах справі доказів слід дійти висновку, що ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк» погодили усі істотні умови кредитного договору, визначені ст. 1054 ЦК України. Відповідно, нарахування відсотків за користування кредитом та пені здійснювалось правомірно.

Колегія суддів зауважує, що скаржник не заперечує факту укладання вищезазначеного Договору, користування коштами, неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, не заперечує факту наявної заборгованості перед АТ «Ощадбанк».

Доказів на спростування наданого позивачем рахунку або власного розрахунку ОСОБА_1 суду не надала.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором № 440260 від 18.10.2012 належним чином. При цьому, факт неналежного виконання зобов`язань за договором не скаржник не заперечувала.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що позивач належними і допустимими доказами підтвердив факт існування кредитної заборгованості на підставі договору № 440260 від 18.10.2012, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк», що спростовує посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу щодо неправомірності стягнення з неї заборгованості на користь позивача.

Вирішуючи вимоги про стягнення з ОСОБА_1 3% річних та інфляційних втрат від прострочених сум кредиту та відсотків, колегія суддів виходить з такого.

Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Натомість, матеріалами справи підтверджено, що сторони у кредитному договорі № 440260 від 18.10.2012 погодили процентну ставку за користування кредитом у розмірі 0,50 % річних.

Ураховуючи вказане, виходячи з положень ст. 625 ЦК України, колегія суддів не вбачає правових підстав для покладення на відповідача обов`язку зі сплати 3% річних за порушення грошового зобов`язання, оскільки вищезазначеним кредитним договором погоджено інший розмір процентів - 0,50 % річних, що позбавляє банк, як кредитора, вимагати додатково стягнення з боржника 3 % річних за вказаною статтею.

Отже, вимоги позову щодо стягнення з ОСОБА_1 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми по кредиту та відсотках є безпідставними, а відтак задоволенню не підлягають.

Щодо позовної давності

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зважаючи на положення кредитного договору № 440260 від 18.10.2012, за змістом якого строк дії кредитного договору встановлюється на період дії кредитної картки, тобто до жовтня 2014 року (а.с.24), строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за таким договором мав сплинути у жовтні 2017 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України від 17 березня 2020 року № 530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням хвороби COVID-19» (далі Закон № 540-ІХ), який набрав чинності 02 квітня 2020 року продовжено позовну давність на період карантину.

Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту:

«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року у справі № 728/1765/21 (провадження № 61-6640св21) зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

З початком повномасштабного вторгнення 24.02.2022 законодавець вніс до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України п. 19, яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст. 257-259 (позовна давність) цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Тобто було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайної ситуації продовжується на строк дії таких обставин.

Суди під час аналізу вимог про застосування строків позовної давності зважають на те, що їх продовження в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу закону. А тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається (постанова Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 920/724/21).

Таким чином, позивачем строки позовної давності пропущені не були.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити частково апеляційну скаргу, скасувати рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2024 року та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог АТ «Ощадбанк», та стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором № 440260 від 18.10.2012в розмірі 31882,35 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 14012,29 грн, заборгованості за відсотками 11621,75 грн, пені 6248,31 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пп. 1, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В силу вимог частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду з позовом, АТ «Ощадбанк» сплатило судовий збір у розмірі 2684 грн та 4026 грн - за подання апеляційної скарги.

Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог (77,66%), АТ «Ощадбанк» має право на відшкодування витрат зі сплати судового збору в розмірі 5210,98 грн, які слід стягнути з відповідача на його користь.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2024 рокув цій справі скасувати. Прийняти у цій справі нову постанову, якою:

«Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 31882 (тридцять одна тисяча вісімсот вісімдесят дві) гривні 35 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом 14012 гривень 29 копійок, заборгованості за відсотками 11621 гривня 75 копійок, пені 6248 гривень 31 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5210 (п`ять тисяч двісті десять) гривень 98 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 24 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: