РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2024 року місто Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Скрипніка Л.А.,

за участю секретаря судового засідання Бівалькевич А.Р.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсоні у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, суд

ВСТАНОВИВ:

20.12.2023 року позивачка звернулась до суду із позовною заявою до відповідача, якою просила зменшити розмір аліментів, що стягуються із неї, ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 на підставі Судового Наказу Херсонського міського суду Херсонської області від 01.12.2023 року по справі № 766/9203/23, до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Позов мотивувала тим, що між сторонами 01.10.2010 року було зареєстровано шлюб, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась спільна дитина ОСОБА_3 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 15 та з приводу чого Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво серії НОМЕР_1 .

Зазначає про те, що станом на день подачі розглядуваної судом позовної заяви в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває провадження по цивільній справ про розірвання шлюбу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (справа № 766/9427/23 від 27.10.2023 року).

01.12.2023 року судовим наказом Херсонського міського суду Херсонської області по справі за № 766/9203/23 стягнуто аліменти із позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини заробітку (доходу) але не більше десяти прожиткових мінімумів і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.10.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає про те, що наразі виникли, на її думку об`єктивні обставини, у зв`язку з якими позивач не взмозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у визначеному судовим наказом розмірі, до яких позивач відносить наступні обставини:

-З початком повномасштабного вторгнення агресора РФ на територію України позивач була вимушена переселитися зі свого постійного місця проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , з приводу чого має довідку про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи № 3251-, та вимушена винаймати житло;

-Відповідно до Договору оренди квартири № 1/09 від 03.09.2023 року мусить сплачувати 5000,00 гривень щомісячно, що є значною частиною доходів позивачки;

-Мати позивачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не змогла евакуюватися разом із позивачкою, та на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території у місті Генічеську Херсонської області де, будучі особою пенсійного віку перебуває на утриманні позивачки.

Вказує про те, що зазначені обставини суттєво позначаються на матеріальному становищі позивачки, а встановлений судовим наказом розмір аліментів у частину від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на утриманні доньки ОСОБА_3 в даний час для неї є завеликим, враховуючи те, що на її утриманні ще перебуває мати, яка знаходиться на забезпеченні позивачки та проживає на тимчасово окупованій території.

Звертає увагу суду на те, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, неповнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2023 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Скрипніку Л.А., а справу передано судді 25.12.2023 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.02.2024 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

20.03.2024 року від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву із додатками, яким він просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, через канцелярію суду шляхом поштового направлення надала заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, розглянувши справу за її відсутності.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити, вказуючи на безпідставність та недоведеність обставин, зазначених позивачкою в обґрунтування заявленого нею позову. Зазначив в суді про те, що повністю підтримав наданий ним у письмовому вигляді відзив на позовну заяву, в якому вказав про те, що з приводу утримання позивачкою своєї хворою матері, остання не надала жодних доказів, до того ж її матір перебуває на тимчасово окупованій території, про що також вказано у позові. Зазначав також про те, що частина доходу відповідачки, з якого відбувається нарахування аліментів є незначною сумою, із урахуванням того, що сам відповідач має мінливий неофіційний заробіток, та беручи до уваги наявні у відповідача постійні додаткові витрати на дитину, зокрема в частини її лікування, а також те, що самі відповідач із дитиною був вимушений полишити місце свого постійного проживання що у м. Херсоні через військові дії, та вимушений проживати винаймаючи житло.

Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслухавши усні пояснення відповідача приходить до наступних висновків.

Так судом встановлено, що 05 вересня 1977 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано Генічеським ЗАГС Херсонської області 05.09.1977 року, що вбачається із наявних у справі ксерокопій паспортів сторін, та ними сторонами не оспорюється.

Згідно дослідженого судом свідоцтва про народження від 12.10.2023 року Серії НОМЕР_2 , виданого повторно Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) сторони по справі є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як встановлено судом, судовим наказом Херсонського міського суду Херсонської області від 01.12.2023 року було стягнуто зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів і не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.10.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається із дослідженої судом копії згаданого судового наказу виготовленої з ЄДРСР, згаданий вище Судовий Наказ набрав законної сили 08.12.2023 року.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачем не надано жодного доказу з приводу того, що на час звернення її до суду за вказаним судовим наказом з неї відбувається стягнення аліментів (копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копію бухгалтерських документів щодо здійснення списання коштів, тощо). Вказані обставини також не встановлено і під час розгляду справи судом.

В обґрунтування заяви позивачка вказала про те, що вона, відповідно до довідки від 04.07.2022 року № 3251-, яка наявна в матеріалах справи та досліджена судом, взята на облік як внутрішньо переміщена особа, зареєстроване місце проживання якої є АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою : АДРЕСА_2 ., а також надала суду копію довідки про її доходи, видану Управлінням освіти і науки Ірпінської міської ради Київської області за період з січня 2023 року по листопад 2023 року (включно) та договір оренди квартири (орендар ОСОБА_2 , орендодавцець ОСОБА_5 ) за адресою АДРЕСА_3 укладений 03.09.2023 року за № 1/09 строком на 6 місяців, проте вказані докази не можуть бути визнані судом як належні в обґрунтування заявлених позовних вимог, оскільки наведені доказами були вчинені ще до видачі Судового Наказу 01 грудня 2023 року, із позовом про зменшення аліментів за яким звернулася позивач. При цьому суд звертає увагу на те, що згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. При цьому законом встановлено особливий порядок скасування Судового Наказу (ст. 170 ЦПК України), за наявності зокрема обставини, які б вказували про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача ( п. 5 ч. 3 ст. 170 ЦПК України), тобто з приводу обставин, які були наявні на час винесення Судового Наказу, проте не були відомі суду.

Окрім того, що стосується вказівки у позові про наявність на утриманні позивача матері похилого віку ОСОБА_4 , родинні відносини яких прослідковуються із дослідженої судом копії свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_3 , виданого 28.05.1988 року, то згідно копії паспорту Громадянина України серії НОМЕР_4 , із якої не можливо встановити, що вона зареєстрована на території міста Генічеськ, з огляду на погану копію додану позивачкою до матеріалів справи, проте з якої вбачається, що шлюб матері було зареєстровано Генічеським ЗАГС Херсонської області 06.09.1977 року, суд зауважує про те, що позивачкою взагалі не додано до справи жодних доказів які б підтверджували вказані обставини саме в частині перебування на утриманні (рішення суду щодо стягнення аліментів на користь похилих батьків, визнання особи недієздатною/обмежено дієздатною та призначення опікуна, здійснення перерахунку коштів у добровільному порядку, тощо). При цьому суд зауважує про те, що навіть із тексту позовної заяви не можливо визначити з якого саме періоду у позивачки перебуває на утриманні мати похилого віку, що б давало суду змогу вирішити питання, чи існувала така обставина, в разі її встановлення судом, саме на час видачі відповідного судового наказу.

Відповідно до вимог ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст.ст.180,192 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, на підставі досліджених доказів, які були приведені вище та оцінені судом, суд вважає, що позивач не надала суду жодних доказів які б свідчити про зміну її матеріального або сімейного стану, погіршення її здоров`я, тощо, які при цьому почали існувати після вирішення судом питання про стягнення з неї аліментів у відповідному розмірі на підставі Судового Наказу від 01.12.2023 року, та не зазначила будь-яких інших обставин, які мають суттєве значення для задоволення позову про зменшення розміру аліментів, а саме не довела те, що її мати похилого віку перебуває на її утриманні, з огляду на що передбачені законом підстав (ст. 182, 192 СК України) наразі судом не встановлено.

Суд також бере до уваги вказівку відповідача у відзиві про те, що позивачка фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків шляхом зменшення розміру аліментів на малолітню дитину, яка проживає разом з позивачем та фактично повністю знаходиться на його утриманні, який при цьому і сам із дитиною вимушений був покинути постійне місце мешкання у м. Херсоні через збройну агресію РФ, має мінливий заробіток тоді як несе зокрема додаткові витрати пов`язані із необхідністю здійснення медичних обстеження та лікування дитини, з приводу чого надав суду консультативні висновки лікарів, результати обстеження УЗД дитини виписки із медичної документації, що вказує на те, що зменшення розміру аліментів може погіршити насамперед становище дитини.

При вирішенні питання про зміну розміру аліментів суд також враховує встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає : з 1 січня - 3196 гривень, з 1 квітня - 3936 гривень, з 1 липня - 4759 гривень, з 1 жовтня - 6169 гривень. Тому, розмір аліментів на дитину має узгоджуватись із вказаними сумами.

В рішенні Європейського суду з прав людини "Хант проти України", зазначено про те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, однак при цьому особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати інтереси батьків.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, з урахуванням усіх доказів, які є в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність передбачених Законом підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене та у порядку ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у позові на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12,81,89,141,259,263-265,274-279,354ЦПК України, ст.ст.180,181,182,183,192 СК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , згідно інформації вказаної у письмових запереченнях фактично мешкає за адресою АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 15.07.2024 року.

Суддя Л.А. Скрипнік