Єд. унік. № 243/4750/21
Провадження № 2/243/176/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.

за участі

секретаря судового засідання Каліберди А.О.

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, діючи в режимі відео конференції на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Святогірська міська рада, ОСОБА_5 , державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Слов`янської міської ради Мицько Наталія Сергіївна, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання незаконною та скасування технічної документації щодо поділу земельної ділянки, скасування та виключення реєстраційних записів про право власності з державних реєстрів та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в інтересах якої діє представник, звернулася до суду, з уточненою в ході розгляду позовною заявою, на обґрунтування заявлених позовним вимог стверджуючи, що 14.09.2004 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі продажу об`єкту нерухомості недобудованого спального корпусу № 3, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний об`єкт розташовувався на земельній ділянці загальною площею 2,1841 га з кадастровим номером :01:001:0942. При укладенні договору сторони дійшли згоди, що в ціну об`єкту нерухомості також входить вартість земельної ділянки. Також, сторони усно домовились про передачу земельної ділянки після виготовлення на неї технічної документації, проте, умови договору щодо передачі земельної ділянки залишились не виконані. На підставі рішення виконавчого комітету Святогірської міської ради від 29.12.2004 недобудований спальний комплекс було реконструйовано в дачний будинок та присвоєно поштову адресу: дачний будинок АДРЕСА_2 . 03.01.2007 ОСОБА_6 зареєстрував своє право власності на вказаний будинок в КП «БТІ м. Слов`янськ» та отримав відповідне свідоцтво. 01.10.2012 ОСОБА_3 отримала свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 та зареєструвала своє право власності в КП «БТІ м. Слов`янськ». Вказує, що на підставі ст. 79, 120 Земельного кодексу України позивач в момент набуття права власності на житловий будинок, набула право власності на земельну ділянку. Оскільки у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданим ОСОБА_3 після смерті чоловіка, зазначено, що успадкований будинок розташований на земельній ділянці Держфонду (землі Святогірської міської ради), остання звернулась до Святогірської міської ради з заявою про безоплатну передачу їй у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,1926 га з кадастровим № :01:001:1397, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , але отримала відповідь, що вказана земельна ділянка знаходиться у приватній власності ОСОБА_4 , дата реєстрації права в державному реєстрі 26.07.2019. Також позивачем отримано відповідь від Святогірської міської ради, що 08.12.2003 на підставі рішення виконкому Святогірської міської ради ОСОБА_4 було продано земельну ділянку загальною площею 2,3171 га з усіма обтяженнями та сервітутами.

Згідно даних Публічної кадастрової карти України та інформації з Державного земельного кадастру відповідачем у 2019 році поділено земельну ділянку загальною площею 2,1841 га з кадастровим номером :01:001:0942 на окремі земельні ділянки, які відповідають площі, необхідній для обслуговування розташованих на ній об`єктів. Так, дачний будинок АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_3 знаходиться на новоствореній земельній ділянці, загальною площею 0,1926 га з кадастровим № :01:001:1397.

Зазначає, що ОСОБА_4 приховав від землевпорядної організації той факт, що на земельній ділянці 2,1841 га з кадастровим номером :01:001:0942 розміщені дачні будинки, які належать на праві приватної власності іншим громадянам.

З витягу з Державного земельного кадастру вбачається, що спірна земельна ділянка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі на підставі технічної інвентаризації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 15.07.2019, яка була розроблена ФОП ОСОБА_5 та зареєстрована у відділі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області у м. Слов`янську.

Вказує, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 була здійснена з порушеннями, оскільки була здійснена лише на основі технічної документації щодо поділу земельної ділянки, без документа, який посвідчував би право власності на об`єкт нерухомості, тому така реєстрація підлягає скасуванню.

Просить визнати незаконною та скасувати технічну документацію щодо поділу земельної ділянки, виготовлену ФОП ОСОБА_5 від 17.07.2019, на підставі якої здійснено поділ земельної ділянки загальною площею 2,1841 га з кадастровим номером :01:001:0942; скасувати та виключити з Державного земельного кадастру запис про реєстрацію земельної ділянки загальною площею 0,1926 га з кадастровим № :01:001:1397, здійснену Відділом у м. Слов`янську міськрайонного управління у Слов`янському районі та м. Слов`янську ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 23.07.2019; скасувати та виключити х Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 0,1926 га з кадастровим № :01:001:1397, здійснену державним реєстратором Слов`янської міської ради Донецької області Мицько Н.С. від 26.07.2019; зобов`язати Святогірську міську раду Донецької області надати дозвіл ОСОБА_3 на розробку та затвердження технічної документації на земельну ділянку загальною площею 0,1926 га з кадастровим № :01:001:1397; витребувати з володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0,1926 га з кадастровим № :01:001:1397; визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1926 га з кадастровим № :01:001:1397.

Позивач до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві.

Відповідач, до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав відзив на позовну заяву.

Представник Святогірської міської ради, правонаступником якої є Святогірська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області, до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Раніше на адресу суду надав пояснення на позовну заяву, з яких вбачається, що 08.12.2003 на підставі договору купівлі продажу Святогірська міська рада продала ОСОБА_4 земельну ділянку комунальної власності загальною площею 2,3171 га для розміщення бази відпочинку «Нептун» з усіма обтяженнями та сервітутами, тому втратила право власності на вказану земельну ділянку, що позбавляє раду повноважень передати її у власність. З вимогами позивача про зобов`язання Святогірської міської ради надати дозвіл на розробку та затвердження технічної документації Святогірська міська рада не згодна та просить відмовити у їх задоволенні.

Третя особа фізична особа підприємець ОСОБА_5 , який був належним чином повідомлений про час, дату та спосіб розгляду справи, до судового засідання не з`явився.

Державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Слов`янської міської ради Мицько Н.С. до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до судового засідання не з`явився, надали пояснення на позовну заяву, в яких зазначив, що Головне управління здійснювало передачу земельних ділянок державної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 Земельного кодексу України.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, вказуючи, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.12.2003р., що посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В., ОСОБА_4 придбав у Святогірської міської ради в приватну власність земельну ділянку загальною площею 2,3171 га для розміщення бази відпочинку «Нептун». 24.12.2003 ОСОБА_4 отримав Державний акт серія ДН 031363 на право власності на зазначену земельну ділянку. Відповідно до плану меж земельна ділянка мала кадастровий номер :01:001:0088.

14.09.2004 ОСОБА_4 від імені і в інтересах ОСОБА_7 на підставі довіреності уклав з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу недобудованого спального корпусу № 3 (В-2) готовністю 66 % бази відпочинку «Нептун». В п. 1 цього договору зазначено, що недобудований спальний корпус розташований на земельній ділянці, що перебуває у власності ОСОБА_4 , будь-яких інших застережень щодо земельної ділянки (площі, меж, умов використання тощо) договір купівлі-продажу не містить.

Після укладення між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 договору купівлі-продажу недобудови будь-яких договорів щодо відчудження земельних ділянок ОСОБА_4 з ОСОБА_6 не укладав. Земельна ділянка загальною площею 2,3171 га кадастровий номер :01:001:0088 під розміщення бази відпочинку «Нептун» продовжувала перебувати у володінні, користуванні та розпорядженні відповідача до зміни конфігурації і площі земельної ділянки в зв`язку з відчудженням її частини в 2010 році. 16.06.2010 р. ОСОБА_4 отримав новий Державний акт про право власності на земельну ділянку, яким засвідчено право власності на земельну ділянку загальною площею 2,1841 га для розміщення бази відпочинку «Нептун», кадастровий номер :01:001:0942. В 2019 році Відповідач здійснив поділ цієї земельної ділянки на вісім окремих земельних ділянок, присвоївши кожній земельній ділянці окремий кадастровий номер.

Сторонами договору купівлі продажу від 14.09.2004 є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Отже власник земельної ділянки та власник майна, що розташовано на цій земельній ділянці, не збігаються в одній особі, про що прямо зазначено в договорі. Через це договір купівлі-продажу недобудови не містить умов щодо переходу прав на земельну ділянку, на якій ця недобудова розташована.

Також зазначає, що договір купівлі продажу від 14.09.2004 не містить умов, що до складу повної ціни договору також входить вартість земельної ділянки та договору про передачу земельної ділянки після виготовлення на неї технічної документації.

В редакції статті 331 ЦК України, що діяла станом на дату виникнення правовідносин 14.09.2000 - на момент укладення договору будівництво не було завершено, право власності на недобудоване майно судом за ОСОБА_6 не було визнано, тому й право власності на нерухоме майно за договором купівлі-продажу від 14.09.2004 недобудови у нього не виникло, таким чином, автоматичного переходу до ОСОБА_6 прав на земельну ділянку під недобудованим об`єктом в силу приписів ст. 377 ЦК та ст. 120 ЗК України також не відбулося.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України в редакції, що діяла станом на 03.01.2007 при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, угоди щодо відчудження земельної ділянки ОСОБА_4 з ОСОБА_6 не укладав, до ОСОБА_6 не перейшло право власності на земельну ділянку під дачним будинком АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 користувався цією земельною ділянкою за усною домовленістю з ОСОБА_4 .

Оскільки спадкодавець - ОСОБА_6 не мав права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємець ОСОБА_3 також не набула права власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування.

Посилання позивача на ч. 1 ст. 120 ЗК України в редакції, що діяла станом на дату прийняття спадщини - 01.10.2012р., не заслуговують на увагу, адже земельна ділянка під успадкованою будівлею перебувала у користуванні, а ні у власності попереднього землекористувача ОСОБА_6 . Відповідач з 2003 року є законним власником спірної земельної ділянки, а визнання права власності на цю земельну ділянку за Позивачем та витребування її з правомірного володіння відповідача має протиправний характер та призводить до фактичного позбавлення відповідача його власності.

Щодо визнання незаконною та скасування технічної документації щодо поділу земельної ділянки зазначає, що технічна документація не може визнаватися судом недійсною, оскільки це лише сукупність текстових та графічних матеріалів, які не мають самостійного правового значення.

Щодо скасування та виключення з державних реєстрів записів про державну реєстрацію земельної ділянки та права власності на неї відповідача такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права чинна редакція Закону не передбачає.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, щодо на момент укладення між ОСОБА_7 , від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , договору купівлі-продажу недобудованого спального корпусу № 3 земельна ділянка, на якій розташовувався такий об`єкт, дійсно перебувала у власності ОСОБА_4 і усна домовленість між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 також існувала, однак стосувалась вона не щодо отримання «дозволу» на фактичне користування земельною ділянкою, а щодо оформлення належним чином земельних правовідносин. Сторони домовились про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 після виготовлення на неї технічної документації. Умови договору щодо передачі земельної ділянки сторонами не виконано. Тобто, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , про свій намір розділити земельну ділянку у відповідності до кількості будинків, які на ній розташовані та в подальшому передати у власність власникам таких будинків. Однак в подальшому ОСОБА_4 вирішив відчужити дакі земельні ділянки повторно.

На сьогоднішній день ОСОБА_3 фактично позбавлена можливості відчужити належний їй будинок, оскільки однією з істотних умов договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.

Відповідач жодним чином не обґрунтовує правомірність своїх дій щодо поділу земельної ділянки, виготовлення документів, на підставі яких вона була виготовлена, не надає обґрунтувань відносно документів, які були подані ним для державної реєстрації прав на поділені ділянки та зводить свої заперечення здебільшого до процесуальних сторін справи.

21.02.2022 від представника позивача надійшли пояснення, в яких остання зазначає, що договір купівлі продажу земельної ділянки № 8 від 08.12.2003, укладений між Святогірською міською радою та ОСОБА_4 було укладено з розстрочкою платежу на п`ять років до 08.12.2008, що передбачено п. 2.2 зазначеного договору. Враховуючи, що договір укладено з розстрочкою платежу пунктом 1.4 встановлено, що право власності на земельну ділянку виникає після встановлення землевпорядним організаціями меж земельної ділянки в натурі. Пунктом 3.1 договору встановлено, що межі земельної ділянки в натурі здійснюється землевпорядною організацією протягом десяти днів з моменту повної оплати вартості земельної ділянки. Тому твердження відповідача, що на момент укладення договору купівлі продажу від 14.09.2004 земельна ділянка перебувала у власності відповідача є хибними.

Станом на 03.01.2007 власником земельної ділянки ще була Святогірська міська рада, в іншому випадку оформлення права власності на вищевказаний об`єкт нерухомості було б неможливим. Вказаний факт узгоджується з виданим свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.10.2012, а саме що дачний будинок АДРЕСА_3 розташований на земельній ділянці Держфону (Святогірська міська рада).

З державного акту про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0942 вбачається, що право власності відповідачем було зареєстроване тільки 16.06.2010.

Крім того, з наданого Святогірською міською радою рішенні від 29.10.2003 про продаж земельної ділянки п. 1 передбачено, що земельна ділянка продається відповідачу з метою розміщення бази відпочинку «Нептун» в розстрочку платежів, натомість відповідач продав недобудовану базу відпочинку «Нептун» позивачу, оформив право власності на земельну ділянку після повної оплати вартості та виділення меж та у 2019 році почав продавати її частинами власникам розташованих на ній об`єктів нерухомості. Оскільки на одній з земельних ділянок виділених у власність відповідачу з кадастровим номером :01:001:1397 знаходиться нерухомість позивача, яка зареєстрована в передбаченому законом порядку, то відповідно й запис щодо такої реєстрації права власності за відповідачем підлягає скасуванню. Оскільки адміністративна процедура вирішення ситуації, яка склалась, є неможливою, про що було повідомлено Слов`янською міською радою, то позивачем було обрано належний спосіб захисту шляхом звернення до суду.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

08.12.2003 ОСОБА_4 придбав у Святогірської міської ради в приватну власність земельну ділянку загальною площею 2,3171 га для розміщення бази відпочинку «Нептун», що вбачається з договору купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В., реєстровий № 5440

24.12.2003 ОСОБА_4 отримав Державний акт серія ДН 031363 на право власності на зазначену земельну ділянку. Відповідно до плану меж земельна ділянка мала кадастровий номер :01:001:0088.

14.09.2004 між ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_7 на підставі доручення, та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі продажу недобудованого спального корпусу № 3 (В-2), готовністю 66 відсотків бази відпочинку «Нептун», яка знаходиться у АДРЕСА_1 , розташована на земельній ділянці, що перебуває у власності ОСОБА_4 . Пунктом 2 договору передбачено, що продаж спального корпусу № 3 вчиняється за ціною 31414 грн. Пунктом з встановлено, що загальна вартість нерухомого майна становить 143627 грн. Пунктом 7 встановлено, що право власності на недобудований спальний корпус № 3 виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього договору. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченко А.В., зареєстрований в реєстрі за № 3288.

Рішенням виконавчого комітету Святогірської міської ради від 29.11.2006 № 133 було розглянуто звернення ОСОБА_6 та вирішено затвердити акт прийняття в експлуатацію дачного будинку «А-2» по АДРЕСА_4 , питання землекористування вирішити у встановленим законом порядку. Таке ж рішення прийняла Державна приймальна комісія, яка була утворена виконавчим комітетом Святогірської міської ради від 31.05.2006 № 44, що вбачається з акту б/н від 29.11.2006 та з реєстраційної справи щодо реєстрації за ОСОБА_6 права власності на об`єкт нерухомого майна.

Рішенням виконавчого комітету Святогірської міської ради № 151 від 27.12.2006 було вирішено оформити право приватної власності ОСОБА_6 на дачний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 й видати свідоцтво про право власності.

03.01.2007 Святогірською міською радою ОСОБА_6 видане свідоцтво про право власності на дачний будинок АДРЕСА_3 , та складається з дачного будинку літ.А-2, цегла, загальною площею 436,6 м2, в тому числі житловою 277,3 м2, плавального басейну літ.1, замощення літ.2, літньої кухні з навісом літ.Б. Право власності на вказаний дачний будинок за ОСОБА_6 було зареєстровано 03.01.2007 КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янськ. (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13128096 від 03.01.2007, номер запису 1052, в книзі 5).

16.06.2010 ОСОБА_4 отримав новий Державний акт про право власності на земельну ділянку серія АИ № 4283, яким засвідчено право власності на земельну ділянку загальною площею 2,1841 га для розміщення бази відпочинку «Нептун», кадастровий номер :01:001:0942.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , його дружина ОСОБА_8 успадкувала належний йому дачний будинок АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 17388544. Як вбачається з свідоцтва про право власності на спадщину, видане 01.10.2012 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу за реєстровим № 3070.

Право власності ОСОБА_3 на вищевказаний дачний будинок також було зареєстровано в КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янськ 03.11.2012, що підтверджується відповідним витягом № 36106323, реєстраційний номер 17388544, листом директора КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янськ № 37-2/0.84/01 від 13.01.2021 та інформаційною довідкою № 244259248 від 12.02.2021.

В 2019 році Відповідач здійснив поділ земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0088 на вісім окремих земельних ділянок, присвоївши кожній земельній ділянці окремий кадастровий номер, що вбачається з витягу з технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Земельній ділянці площею 0,1926 га, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 було присвоєно кадастровий номер :01:001:1397 на підставі технічної документації щодо поділу земельної ділянки від 15.09.2019, виготовленої ФОП ОСОБА_5 , та зареєстровано 23.07.2019 Відділом у м. Слов`янську Міськрайонного управління у Слов`янському районі м. Слов`янську Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, як вбачається з відповідного витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 16.02.2021.

ОСОБА_4 є власником вищевказаної земельної ділянки, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 253572058 від 20.04.2021. Право власності було зареєстровано 26.07.2019 державним реєстратором Слов`янської міської ради Мицько Н.С., підстава для державної реєстрації технічна документація щодо поділу земельної ділянки від 15.09.2019, видавник ФОП ОСОБА_5 .

Святогірська міська рада листом № 423/02.01-15 від 18.03.2021 повідомила про неможливість передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 0,1926 га з кадастровим № :01:001:1397 оскільки вона перебуває у приватній власності ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 листом від 15.03.2021 повідомив, що згідно діючого на момент укладення договору купівлі-продажу 14.09.2004 законодавства предметом договору був будівельний матеріал, який належав на праві власності ОСОБА_7 та знаходився на земельній ділянці, що належала йому на праві власності. Спірна земельна ділянка не була визначена та не була предметом купівлі продажу за договором.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено у ч. 4 ст. 41 Конституції України, якою передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 321 ЦК України вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікованою Законом від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Отже, суд наголошує на тому факті, що з 08.12.2003 ОСОБА_4 на праві власності належить спірна ділянка та це право зареєстровано у встановленому законом порядку. Підставою набуття права власності є договір купівлі продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В., реєстровий № 5440.

Доводи позивача щодо невиконання ОСОБА_4 умов цього договору, не є слушними, оскільки спростовуються вищевказаними доказами, у тому числі й фактом реєстрації права власності. Крім того, законність та обсяги виконання договору не є предметом розгляду цієї справи, а ОСОБА_3 взагалі не є стороною вказаного договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на той факт, як на підставу визнання права власності та витребування спірної земельної ділянки у відповідача, що за умовами договору купівлі продажу недобудованого спального корпусу № 3 від 14.09.2004 року сторони домовились про передачу спірної земельної ділянки ОСОБА_6 після виготовлення на неї технічної документації.

Проте, в тексті вказаного договору жодних умов, які б закріплювали собою перехід земельної ділянки ( її вартості) під недобудовою у власність ОСОБА_6 , не має.

Сторонами цього договору є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Предметом вказаного договору купівлі-продажу є рухоме майно, що належало на праві приватної власності ОСОБА_7 . Отже власник земельної ділянки та власник майна, що розташовано на цій земельній ділянці не збігаються в одній особі, про що прямо зазначено в договорі. Через це договір купівлі-продажу недобудови не містить умов щодо переходу прав на земельну ділянку, на якій ця недобудова розташована.

Оскільки на момент укладення договору від 14.09.2004 будівництво не було завершено, право власності на недобудоване майно судом за ОСОБА_6 не було визнано, то й право власності на нерухоме майно за договором купівлі-продажу від 14.09.2004р. недобудови у нього не виникло, таким чином, автоматичного переходу до ОСОБА_6 прав на земельну ділянку під недобудованим об`єктом в силу приписів ст. 377 ЦК та ст. 120 ЗК України також не відбулося.

03.01.2007 Святогірською міською радою ОСОБА_6 видане свідоцтво про право власності на дачний будинок АДРЕСА_3 ),

Надаючи оцінку вказаному документу, як доказу в обґрунтування позовних вимог, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України в редакції, що діяла станом на 03.01.2007 р. при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди. Отже, зазначена норма не передбачала безумовного автоматичного переходу до набувача нерухомості права власності на земельну ділянку. Враховуючи те, що угоди щодо відчудження земельної ділянки ОСОБА_4 з ОСОБА_6 не укладав, до ОСОБА_6 не перейшло право власності на земельну ділянку під дачним будинком АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 користувався цією земельною ділянкою за усною домовленістю з ОСОБА_4 .

Суд позбавлений можливості надати правову оцінку законності рішення виконавчого комітету Святогірської міської ради від 29.11.2006 № 133; рішення виконавчого комітету Святогірської міської ради № 151 від 27.12.2006, та свідоцтву про право власності від 03.01.2007, оскільки це питання виходить за межі позовних вимог. Проте, суд звертає увагу, що вказані рішень не містить жодних посилань на ОСОБА_4 , як на власника земельної ділянки, на якій розташований вказаний дачний будинок, при тому, що право власності останнього на спірну земельну ділянку ні ким не оскаржувалося, не скасовувалося та на той момент вже було зареєстровано у встановленому законом порядку.

Позиція позивача, що разом з житловим будинком вона в порядку спадкування набула права власності на земельну ділянку, є необґрунтованою, оскільки згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України (в редакції станом на 01.10.2012р.) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки спадкодавець - ОСОБА_6 не мав права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємець ОСОБА_3 також не набула права власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України (в редакції станом на 01.10.2012р.) до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило статті 1225 ЦК України необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

В силу зазначених приписів Закону Позивач не могла й не успадкувала від спадкодавця право власності на земельну ділянку, що розташована під успадкованою будівлею.

Посилання Позивача на ч. 1 ст. 120 ЗК України в редакції, що діяла станом на дату прийняття спадщини - 01.10.2012р., не заслуговують на увагу, адже земельна ділянка під успадкованою будівлею перебувала у користуванні, а ні у власності попереднього землекористувача ОСОБА_6 . Частиною 2 ст. 120 ЗК України (в редакції станом на 01.10.2012р.) передбачено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Аналогічні вимоги передбачені й ч. 1 ст. 377 ЦК України (в редакції станом на 01.10.2012р.).

Враховуючи наведене, слід зазначити, що Відповідач з 2003 року є законним власником спірної земельної ділянки, а тому, позовні вимоги щодо визнання права власності на цю земельну ділянку за Позивачем та витребування її з правомірного володіння Відповідача не є законними та задоволенню не підмагають, оскільки це призведе до фактичного позбавлення Відповідача його власності, що є неприпустимим.

Позовні вимоги щодо скасування та виключення з державних реєстрів записів про державну реєстрацію земельної ділянки та права власності на неї ОСОБА_4 є похідними від вимог щодо визнання права власності на спірну земельну ділянку, та також задоволенню не підлягають.

В Постановах Великої палати Верховного суду від 14.11.2018 по справі № 183/1617/16 (14-208цс18), від 07.11.2018 по справі № 488/6211/14-ц (14-235цс18), від 07.11.2018 по справі № 488/5027/14-ц (14-256цс18) визначено, що підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, є рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна. Пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права.

Питання припинення права власності ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку не є предметом цього позову, а тому, суд визнає такий спосіб захисту порушених речових прав, як скасування запису про проведену державну реєстрацію права без одночасного припинення такого права відповідача, не належним, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову. Ця позиція також висловлена в Постанові Верховного суду від 28.10.2020 по справі № 910/10963/19.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 5 ст. 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок затверджується власником (розпорядником) земельних ділянок. Згідно зі статтею 56 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає: пояснювальну записку; технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; матеріали польових геодезичних робіт; відомості про встановлені межові знаки на межі поділу; перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути.

Отже, технічна документація щодо поділу земельних ділянок - це сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування, на підставі яких власник, реалізує свою компетенцію щодо власної земельної ділянки.

Вимога щодо зобов`язання Святогірської міської ради Донецької області надати дозвіл ОСОБА_3 на розробку та затвердження технічної документації на земельну ділянку загальною площею 0,1926 га з кадастровим № :01:001:1397, а також щодо визнання незаконною та скасування технічної документації щодо поділу земельної ділянки, виготовленої ФОП ОСОБА_5 , не підлягає задоволенню, оскільки не є належним способом захисту порушеного права, а крім того, заявлені до неналежного відповідача, оскільки відноситься до компетенції третіх осіб.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Спираючись на вищезазначену позицію, суд вважає інші доводи, що наведені позивачем та його представниками, такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони є необґрунтованими, недоведеними, не стосуються предмету спору та не мають доказового значення по справі.

На підставі наведеного суд визнає позовні вимоги ОСОБА_3 не обґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Святогірська міська рада, ОСОБА_5 , державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Слов`янської міської ради Мицько Наталія Сергіївна, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання незаконною та скасування технічної документації щодо поділу земельної ділянки, скасування та виключення реєстраційних записів про право власності з державних реєстрів та визнання права власності,- відмовити у повному обсязі.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено 27.06.2024.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков