Справа № 490/3345/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

у складі головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі судових засідань Твердохліб К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про визнання дій позивача нечесною підприємницькою практикою, визнання договору про виконання робіт недійсним, повернення грошових коштів (в порядку Закону України «Про захист прав споживачів»), -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року , позивач звернувся до суду з означеним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким: визнати дії відповідача стосовно нього, як такі, що ввели його в оману, є агресивними, відкрито порушують принцип рівності сторін договору, що відповідно до п.4ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» кваліфікуються, як порушення прав споживачів, визнати нечесною підприємницькою практикою; договір № 32А540-826-21 на виконання робіт щодо відновлення газопостачання, як правочин, здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, визнати недійсним; стягнути з відповідача на його користь190 грн, сплачених за договором № 32А540-826-21 на виконання робіт щодо відновлення газопостачання; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 27.01.2021 року він звернувся за номером 104 та повідомив аварійно-диспетчерській службі АТ «ОГС «Миколаївгаз» про витік газу з газового обладнання у його квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті дослідження із застосуванням спеціальних приладів, газового обладнання: газової плити, металевих труб, шлангу, їх з`єднань, лічильника газу, працівниками аварійної служби було встановлено, що витік газу відбувається з лічильникового механізму лічильника газу, встановленого у його квартирі за ініціативою і коштом відповідача 25 лютого 2020 року. Усунення такої несправності газового обладнання до повноважень працівників аварійно-диспетчерської служби не відносилося. У зв`язку з цим працівниками аварійно-диспетчерської служби АТ «ОГС «Миколаївгаз» було прийнято рішення про відключення аварійного газового обладнання, яким є зазначений лічильник газу, шляхом закриття крану установочного блоку, про що був складений Акт №278 на відключення газового обладнання від 27 січня 2021 року. 28.01.2021 року позивач звернувся до Центру обслуговування клієнтів АТ «ОГС «Миколаївгаз» з заявою про поновлення газопостачання.

02.02.2021 року працівниками АТ «ОГС «Миколаївгаз» було здійснено демонтаж несправного і монтаж та опломбування привезеного ними лічильника газу, що підтверджується Актом демонтажу та Актом монтажу та опломбування побутового лічильника газу. Проте, не зважаючи на це газопостачання відновлено не було. Того ж дня, при повторному зверненні до Центру з обслуговування клієнтів АТ «ОГС «Миколаївгаз» із заявою про відновлення газопостачання, працівниками центру було роз`яснено, що відновлення газопостачання можливе лише за умови укладення договору на виконання робіт, предметом якого і буде відновлення газопостачання. У разі укладення договору, він буде переданий у роботу лише після того, як він сплатить передбачену договором вартість робіт у розмірі 190 грн.

02.02.2021 року, задля відновлення газопостачання до квартири, позивач був вимушений укласти договір №32А540-826-21 на виконання робіт щодо відновлення газопостачання та сплатити зазначену в Договорі грошову суму у розмірі 190,35 грн та комісії банку. 05.02.2021 року відповідач відновив газопостачання, що підтверджується Актом на підключення газового обладнання.

Посилаючись на те, що власником лічильника газу є відповідач та припинення газопостачання відбулося у зв`язку з несправністю його обладнання, тоді як тягар утримання майна лежить на власнику, позивач просив визнати дії відповідача стосовно нього, як такі, що ввели його, споживача послуг, в оману, є агресивними, відкрито порушують принцип рівності сторін договору, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» кваліфікується як порушення прав споживачів, визнати нечесною підприємницькою практикою: договір № 32А540-826-21 на виконання робіт щодо відновлення газопостачання визнати, як правочин, що здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, визнати недійсним; стягнути з відповідача на його користь 190 грн., сплачених за договором на виконання робіт щодо відновлення газопостачання та 35 грн., сплачених ним в АТ «Ощадбанк» як прийом платежу за договором № 32А540-826-21 на виконання робіт щодо відновлення газопостачання.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.06.2021 року відкрито провадження по справі. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.

У період з травня 2021 року по 21.02.2023 року справа перебувала в провадженні іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2023 року визначено головуючого суддю Шолох Л.М.

Ухвалою суду від 24.02.2023 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову з огляду на його безпідставність та необґрунтованість.

Позивачем в свою чергу до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якій ним зазначено, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на те, що в ній викладені конкретні і підтверджені доказами факти нечесної підприємницької практики відповідача.

У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Сторонами до суду подано заяви, в яких вони просять провести розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд зазначає таке.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи АТ «Миколаївгаз» 25.02.2020 року встановило в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 лічильник газу №6596749 за власний рахунок, відповідно до попередження про встановлення лічильника газу №54002.1.3-СЛ-2461-0120 від 20.01.2020 року та акту приймання в експлуатацію робіт по встановленню побутових лічильників газу від 25.02.2020 року.

27.01.2021 року у зв`язку з витоком газу на лічильному механізмі, який було встановлено позивачу, газопостачання в квартирі ОСОБА_1 припинено (акт №278 на відключення газового обладнання від 27.01.2021 року).

02.02.2021 року АТ «Миколаївгаз» демонтувало лічильник газу Самг 1,6 №6596749 та встановило новий лічильник Самг 1,6 № 3417902 (акт демонтажу побутового лічильника газу (ПЛГ) на повірку від 02.02.2021 року та акт монтажу та пломбування побутового лічильника газу (ПЛГ) після повірки (перевірки).

Також 02.02.2021 року між сторонами укладено договір №32А540-826-21 на виконання робіт. В якому зазначено, що відновлення газопостачання (розподіл природного газу) складає 190 грн, в тому числі, податок на додану вартість 31,67 грн. Замовник перераховує підряднику 100% вартості робіт (п.1 розділу ІІІ договору). Цим договором також передбачено, що підрядник приступає до виконання робіт протягом 10 робочих днів після підписання сторонами даного договору та за умови отримання передоплати в порядку передбаченому п. 1 розділу ІІІ договору, відповідно до п. 1 розділу ІV даного розділу. Пунктом 6 цього договору визначено, що цей договір складений при розумінні сторонами його умов та термінології українською мовою у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу одному для кожної із сторін.

На зворотному боці зазначеного договору мається допис «Умови договору кабальні і не відповідають умовам договору про надання послуг з газопостачання, підпис, 02.02.2021 року».

Відповідно до квитанції №1 від 03.02.2021 року ОСОБА_1 сплатив 190,00 грн АТ «Оператор розподіл. системи «Миколаївгаз» за послуги АДРЕСА_1 підключення ПГ.

05.02.2021 року, відповідно до акту на підключення газового обладнання, за адресою: АДРЕСА_1 виконано підключення.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 29.06.2017 № 853 (із змінами внесеними постановою від 04.06.2019 року №944) видано АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території м. Миколаєва та Миколаївської області.

Відповідно до гл. 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем (Кодекс ГРМ), затвердженого постановою НКРЕКП 30.09.2015 року №2494, оператор ГРМ суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою. Яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Отже, АТ «Миколаївгаз» є оператором ГРМ.

Відповідно до приписів гл. 2 розділу ІІІ Кодексу ГРМ оператор ГРМ повинен забезпечувати попереджувальні заходи для безаварійної експлуатації газорозподільних систем та локалізацію і ліквідацію аварійних ситуацій в газорозподільній системі. Для локалізації і ліквідації аварійних ситуацій Оператором ГРМ організовуються підрозділи аварійно-диспетчерської служби (АДС) з цілодобовою роботою, включаючи вихідні та святкові дні. Для локалізації і ліквідації витоків газу та аварійних ситуацій споживач невідкладно повинен повідомляти про них аварійно-диспетчерській службі Оператора ГРМ за номером екстреного виклику або іншим номером, зазначеним у договорі розподілу природного газу, укладеному з Оператором ГРМ.

Відповідно до п. 6 гл. 5 розділу ІІІ Кодексу ГРМ локалізація та ліквідація аварійних ситуацій внутрішньобудинкової системи газопостачання та дворових газопроводів побутового споживача, які можуть призвести до нещасного випадку, здійснюються аварійно-диспетчерськими службами Оператора ГРМ цілодобово та за його рахунок.

Відповідно до п.1 гл. 7 розділу VІ Кодексу ГРМ - Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках: відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проєктній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з приписами п. 5.7 Правил безпеки системи газопостачання (Затвердженого Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 15.05.2015 року №285) підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови, крім іншого, наявності витоків газу.

Пунктом 6 гл. 7 розділу VI Кодексу розподільних систем передбачено, що відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).

Тож вказаним пунктом передбачено, що відновлення газопостачання здійснюється за рахунок споживача.

Позивачем підписано договір №32А540-826-21 на виконання робіт від 02.02.2021 року та відповідно до його умов сплачено на рахунок відповідача вартість робіт з відновлення газопостачання у розмірі 190,00 грн.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа (правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України у справі за № 6-127цс13).

Частиною першою ст. 207 ЦК України передбачено що, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами (постанова Касаційного цивільного суду Верховного суду від 22.01.2020 року у справі №674/461/16-ц).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 підписав договір №32А540-826-21 на виконання робіт від 02.02.2021 року про що свідчить його підпис на зворотному боці в графі «Замовник» в кінці договору із зазначенням паспортних даних.

Пунктом 6 цього договору визначено, що цей договір складений при розумінні сторонами його умов та термінології українською мовою у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу одному для кожної із сторін.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Спірний договір №32А540-826-21 на виконання робіт від 02.02.2021 року підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; умови кредитного договору містять повну інформацію щодо його умов, а тому відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним.

Відповідно до приписів частини 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Позивач у позові визначив спосіб захисту своїх прав шляхом визнання договору недійсним з підстав, що відповідач повинен був за власний рахунок відновити постачання газу з огляду на те, що припинення газопостачання відбулось у зв`язку із несправністю обладнання, яке є власністю АТ «Миколаївгаз» посилаючись на ч. 1 ст. 322 ЦПК України.

Таким чином, позивач зобов`язаний довести правову та фактичну підстави своїх позовних вимог. Однак, ним не надано суду жодного належного доказу, який би підтверджував та доводив обставини на які він посилається та на підтвердження того, що оспорюваний ним договір є недійсним.

Судом достовірно встановлено з матеріалів справи, що оспорюваний договір вчинений у письмовій формі, підписаний замовником ОСОБА_1 , таким чином, позивач, як замовник, підписавши договір, ознайомилась із запропонованими умовами та погодився з ними.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», п. 58, рішення від 10.02.2010).

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» в частині про захист прав споживачів та визнання договору не дійсним.

Щодо вирішення питання про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн, суд зазначає що, у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору №32А540-826-21 на виконання робіт від 02.02.2021 року відмовлено. За такого, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 141 УПК України судові витрати відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 18, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про визнання дій позивача нечесною підприємницькою практикою, визнання договору про виконання робіт недійсним, повернення грошових коштів (в порядку Закону України «Про захист прав споживачів») - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.М. Шолох