печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1256/22-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2024 р. суддя Печерського районного суд м. Києва Соколов О.М., при секретарі судового засідання Колесник А.Є., розглянувши заяву позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 757/1256/22-ц справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) про стягнення аліментів.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 21 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 30 листопада 2022 року заяву про збільшення позовних вимог прийнято до спільного розгляду.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 грудня 2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 757/1256/22-ц та призначено справу до судового розгляду по суті.

11 листопада 2024 року на адресу Печерського районного суду м Києві від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, яка фактично була передана судді 12 листопада 2024 року.

В обґрунтування вимог заяви позивач вказує, що на даний момент відповідач засуджений вироком Чернігівського апеляційного суду у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, де йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років без конфіскації майна. 13 вересня 2024 року даний вирок було відправлено на виконання, що підтверджує інформація, отримана із сайту «Судова влада». Наразі вирок суду не виконаний, а за наявною інформацією засуджений виїхав за кордон та перебуває там, намагаючись уникнути виконання вироку суду. Отже, саме перебування відповідача за кордоном створює передумови до неможливості виконання рішення суду на території України, оскільки виконавець не матиме змогу здійснити заходи реагування до боржника. При цьому таке виконання на території іншої держави є утрудненим або може стати неможливим за відсутності відомостей щодо конкретного місцезнаходження боржника. Особливо враховуючи, що у відповідача є потреба у переховуванні від органів, що здійснюють виконання вироку у кримінальній справі.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 , не знаходиться на території Україні та переховується від правоохоронних органів, при цьому за допомогою адвокатів продовжує ініціювати тяжкі та затяжні судові процеси задля зупинення стягнення з нього аліментів, наразі відбувається підготовка до продажу його активів, оскільки за ухваленого вироку є всі підстави вважати, що останній не повернеться в Україну у коло його життєвих інтересів буде знаходитись за кордоном.

Дані дії ОСОБА_2 ставлять під сумнів в подальшому виконання постановленого рішення суду про стягнення заборгованості по аліментам.

Таким чином, з метою захисту порушених прав та інтересів та для забезпечення виконання в майбутньому рішення суду, слід забезпечити позов шляхом накладення арешту на право ОСОБА_2 на частки у статутному капіталі, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліга II», Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Пожмашина» та встановити заборону державним реєстраторам та іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії у державних реєстрах, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації зміни власника, реєстрації застави часток ОСОБА_2 у статутних капіталах зазначених юридичних осіб, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліга II», Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Пожмашина».

14 листопада 2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про доручення доказів до заяви про забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши матеріали заяви, цивільної справи суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі вжиття таких заходів без наміру власника відчужити майно та заборона його відчуження жодним чином не впливає на правовий статус прав і законних інтересів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

У своїй заяві позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на право на частки в статутному капіталі та встановлення заборони державним реєстраторам та іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії у державних реєстрах, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації зміни власника, реєстрації застави часток ОСОБА_2 у статутних капіталах юридичних осіб, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліга II» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Пожмашина», проте не вказує розмір статутного капіталу та відсоток частки статутного капіталу ОСОБА_2 . у вказаних ТОВ, крім того, не зазначає на яку суму остання просить накласти арешт, таким чином, вимоги є неконкретизованими.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, про відмову в задоволенні заяви позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 757/1256/22-ц справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про стягнення аліментів.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 757/1256/22-ц справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Суми) про стягнення аліментів - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.М.Соколов