ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9401/24 Справа № 210/3664/24 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

справа № 210/3664/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 серпня 2024 року, яке ухвалено суддею Вікторович Н.Ю.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

В червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, пов`язаною з професійним захворюванням.

Позов мотивовано тим, що вона є донькою покійного ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок професійного захворювання, яке отримав працюючи, зокрема, на підприємстві відповідача.

З 2004 року батькові було встановлено професійне захворювання та ІІІ групу інвалідності. Було складено акт № 55 розслідування професійного захворіння, згідно вказаного акту адміністрація шахти «Саксагань», колишнього РУ ім. Дзержинскього та шахти Артем, колишнього РУ ім. Кірова, порушила ст. 153 КЗпП України, у зв`язку з чим виникло професійне захворювання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько помер. Відповідно довідки розширеної експертної комісії №2 від 16 лютого 2011 року встановлений причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням від 16 вересня 2004 року. Вказує, що моральна шкода полягає в тому, що вона втратила батька, постійно перебуває в розпачу та психологічно напруженому стані, пережила великий стрес, в результаті якого постійно знаходиться в пригніченому стані. Внаслідок смерті батька, вимушена прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, забезпечувати себе матеріально. Смерть батька спричинила страх, безсоння, вона стала дратівливою у стосунках з іншими людьми. Також зазначає, що душевні переживання не дають їй можливості радіти життю. Смерть батька призвела до зменшення суспільної активності, порушилися її нормальні життєві зав`язки.

У зв`язку з викладеним, просила суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, завданої смертю батька, 400 000 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 серпня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовій збір в сумі 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди, стягнутої з відповідача на її користь та збільшити розмір морального відшкодування до 90 000 грн, оскільки розмір морального відшкодування стягнутий оскаржуваним рішенням значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача, яка втратила батька, не відповідає принципу розумності, виваженості і справедливості. Втрата батька призвела до сильного душевного болю та глибоких моральних страждань позивача, нервового потрясіння, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу та психологічному дискомфорті.

Посилається на вимушені негативні зміни, істотність втрачених позивачем благ, перенесених негативних емоцій, причиною яких стала смерть батька внаслідок хронічного професійного захворювання, отриманого в тому числі під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача. Позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у втраті близької людини. Внаслідок смерті батька, позивач назавжди позбавлена можливості щирого спілкування з рідною людиною, блага отримувати підтримку та любов від близької людини.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_1 є рідною донькою померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 06 серпня 2005 року уклала шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 , актовий запис № 583. Після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Сторони не заперечували, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», що також підтверджено копією трудової книжки.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Відповідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 24 вересня 2004 року причинами виникнення професійного захворювання у ОСОБА_2 є, зокрема, період його роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів протягом 3 років, щодо винних осіб, зазначено, зокрема: адміністрація шахти «Саксагань», колишнього РУ ім. Дзержинскього та шахти Артем, колишнього РУ ім. Кірова, порушила ст. 153 КЗпП України, у зв`язку з чим виникло професійне захворювання.

Довідкою МСЕК Серії ДНА № 000362 визначено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням від 16 вересня 2004 року.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що відповідач є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачці, як доньці померлого, який не створив безпечні умови праці на підприємстві, де працював померлий ОСОБА_2 , тим самим порушив норми ст. 153 КЗпП України, ст. 17 Закону України «Про охорону праці», які встановлюють цей обов`язок.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з встановлених обставин справи, взяв до уваги обставини виникнення професійних захворювань та смерті батька позивачки, період його роботи на підприємстві відповідача, характер і тривалість моральних страждань позивачки, наслідки, що наступили та їх невідворотність - втрата близької людини, зміну звичного ритму життя після смерті батька та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості визначив до стягнення моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Так, відповідно ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскільки, смерть батька позивачки знаходиться у причинному зв`язку із набутим на виробництві, зокрема підприємстві відповідача, професійним захворюванням, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо застосування до спірних правовідносин сторін положень статей 23, 1167, 1168 ЦК України, зокрема, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди дочці померлого, оскільки у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 внаслідок професійного захворювання, дочка померлого переносить моральні страждання, змінився ритм її життя, зі смертю батька вона перенесла та переносить психоемоційний стрес і усвідомлення безповоротності втрати завдає позивачу душевного болю. Позивач втратила близьку людину та залишилась без його турботи, смерть батька спричиняє їй хвилювання і по теперішній час, оскільки вона втратила чоловіка, який для позивача дуже близькою людиною і опорою у житті.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду і вона має право на її відшкодування.

Однак, на думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги позивача про те, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є заниженим, заслуговують на увагу, оскільки при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу у зв`язку із смертю батька, суд першої інстанції не в повній мірі врахував роз`яснення, наведені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

На переконання апеляційного суду у зв`язку зі смертю батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від професійного захворювання, позивачу спричинено моральну шкоду, пов`язану з втратою рідної людини, яка залишилась без батька, тому душевні страждання позивача будуть тривати і надалі, що свідчить про їх безстроковість. Смерть батька призвела до того, що позивач зазнала сильного нервового потрясіння, адже вона втратила близьку для неї людину, яку дуже любила та який був для неї опорою у житті. У зв`язку зі смертю близької людини позивачка стала почувати себе самотньою та пригніченою.

Враховуючи вищевикладене, та наявність доказів, що смерть батька позивачки знаходиться у причинному зв`язку із професійним захворюванням, отриманим також і внаслідок роботи батька позивачки на підприємстві відповідача, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що, враховуючи ступінь фізичних та моральних страждань доньки померлого, незворотність втрати, істотність вимушених змін у її житті, необхідно визначити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень, тобто збільшити його.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору та її апеляційна скарга задоволена частково, витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 816,80 гривень (1211,20 х 150% ) покладаються на відповідача та стягуються судом апеляційної інстанції на користь держави.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову,що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 400 000 грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 серпня 2024 року в частині визначення розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 , змінити, збільшивши цей розмір з 5 000 гривень до 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» судовий збір на користь держави за подання позивачем апеляційної скарги в розмірі 1 816,80 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2024 року.

Головуючий:

Судді: