Справа № 445/1670/22
провадження № 2/445/85/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М. В.

секретарях судового засідання Назар С.М., Кшемінській О.Я.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача Мелех Д.О.

за участю відповідача ОСОБА_3

за участю представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочів цивільну справу, за правилами загального позовного провадження, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

04.11.2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мелех Д.О. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.06.2021 близько 19 год. 10 хв. на автодорозі Золочів-Ясенів, в напрямку с. Єлиховичі, Золочівського району Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», д.н. НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем марки «Ford Mustang», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а власник автомобіля «Ford Mustang», заподіяна матеріальна шкода.

Постанову Золочівського районного суду Львівської області від 13.09.2022, залишеною, без змін постановою Львівського апеляційного суду від 26.10.2022 у справі №445/612/22 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ford Mustang», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Країна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР1133100.

ОСОБА_1 звернувся до ПРАТ «СК «Країна» з Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та Заявою на виплату страхового відшкодування.

Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР1133100 за шкоду заподіяну майну становить 130 000 грн., франшиза - 0,00 грн.

ПрАТ «СК «Країна» листом №10375 від 01.12.2022 повідомила про прийняте рішення по страховій справі №66882 та 01.12.2022 виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 130 000 грн.

Відповідно до Висновку експерта №22277 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, за договором з учасником справи для подання до суду у цивільній справі, складеного 15.12.2022 судовим експертом Холодцовим Д.В. розмір відшкодування завданої шкоди, пов`язаної з «фізичним знищенням» автомобіля «Ford Mustang», д.н.з. НОМЕР_2 , визначена як різниця вартості автомобіля до та після ДТП, становить 384 865,00 грн.

Оскільки ПРАТ «СК «Країна» здійснило позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн, відтак різниця між майновою шкодою, завданою позивачу пошкодженням належного йому автомобіля марки «Ford Mustang», д.н.з. НОМЕР_2 та отриманим позивачем страховим відшкодуванням складає 254 865,35 грн. (384865,00-130000,00=254 865,35).

Враховуючи вищезазначене, відповідач зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром завданої шкоди пов`язаної з «фізичним знищенням» автмобіля марки «Ford Mustang», д.н.з. НОМЕР_2 і сумою страхового відшкодування.

Крім цього, зазначає, що між Позивачем, як клієнтом, та АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч», укладено договір №0033-ц про надання професійної правничої (правової) допомоги від 06.07.2021, а відтак, позивач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції - до 50 000.00 грн. Заявою про виправлення описки, вважав вірним не 50 000 грн., а 90 000 грн. 11.06.2024 адвокатом Мелех Д.0. була подана заява про стягнення судових витрат із Скурського в сумі 111300 грн.

Крім цього, позивачем було понесено витрати пов`язані із сплатою судового збору за подання позовної заяви майнового характеру у розмірі 2548,65 грн. та витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 3500,00 грн., що підтверджується Договором про надання експертних послуг №22277 від 03.11.2022 року, платіжною інструкцією №@РL918675 від 16.11.2022 року та актом наданих послуг від 15.12.2022.

Ухвалою судді від 28.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Копію ухвали направлено учасникам справи.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги пиідтримали просили задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та його представник, позовні вимоги визнали частково, подали письмові пояснення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлено, що 06 червня 2021 року, о 19 год. 10 хв., на автодорозі Золочів-Ясенів, в напрямку с. Єлиховичі, Золочівського району, Львівської області, керуючи автомобілем «Mercedes Benz» C180, р.н. НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам руху, не врахував дорожньої обстановки, перешкодивши маневру обгону автомобілю Ford Mustang, р.н. НОМЕР_2 , внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Ford Mustang», р.н. НОМЕР_2 , під час якого автомобілі отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказаними діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 10.1,14.3 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постанову Золочівського районного суду Львівської області від 13.09.2021, залишеною без змін, постановою Львівського апеляційного суду від 26.10.2022 у справі №445/612/22, ОСОБА_3 визнно винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, які мали місце 06.06.2021, а також вина у такому, визначена судовим рішення, яке набрало законної сили, в силу статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню у ході розгляду даної цивільної справи.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ford Mustang», р.н. НОМЕР_2 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Країна», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР1133100.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Згідно вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон №85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року (далі - Закон № 1961-IV).

Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Відповідно до положень ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За змістом зазначеного Закону (статті 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 2 ст. 34 Закону страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Положеннями п. 3 ст. 34 Закону встановлено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

За положеннями статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Як стверджував позивач у позовній заяві, він - ОСОБА_1 звернувся до ПРАТ «СК «Країна» з Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою на виплату страхового відшкодування. ПРАТ «СК «Країна» виплатила страхове відшкодування згідно договору №АР1133100 в розмірі 130000,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку ОСОБА_1 .

Відповідно до Висновку експерта №22277 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи за договором з учасником справи для подання до суду, складеного 15 грудня 2022 року судовим експертом ОСОБА_5 , розмір відшкодування завданої шкоди пов`язаної з «фізичним знищенням» транспортного засобу «FordMustang», р.н. НОМЕР_2 , визначена як різниця вартості автомобіля до та після ДТП, і становить -384 865 грн. 35 коп. (триста вісімдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят п`ять гривень 35 коп).

Також, цим висновком визначено ринкову вартість автомобіля до ДТП та без пошкодження, яка становила 474 983 грн. 41 коп., вартість відновлювального ремону-705235,89грн., вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля - 384 865, 35 грн, вартість пошкодженого автомобіля - 90 118,06 грн.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У пункті 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зважаючи на те, що сторонами у справі не оспорюється факт дорожньо-транспортної пригоди, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 130 000 грн, то суд доходить висновку, що оскільки виплати страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, то з Відповідача, як особи, яка завдала шкоду, підлягає стягненню на користь Позивача різниця між завданим розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Тобто, предметом спору є сума відшкодування майнової шкоди, яка не покриває витрати для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Як зазначено вище, відповідно до Висновку експерта №22277 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи за договором з учасником справи для подання до суду, складеного 15 грудня 2022 року судовим експертом ОСОБА_5 , розмір відшкодування завданої шкоди пов`язаної з «фізичним знищенням» транспортного засобу «Ford Mustang», р.н. НОМЕР_2 , визначена як різниця вартості автомобіля до та після ДТП, і становить - 384 865 грн. 35 коп. (триста вісімдесят чотири тисячі вісімсот шістдесят п`ять гривень 35 коп).

Також, цим висновком визначено ринкову вартість автомобіля до ДТП та без пошкодження, яка становила 474 983 грн. 41 коп., вартість відновлювального ремону - 705235,89 грн., вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля - 384 865, 35 грн, вартість пошкодженого автомобіля - 90 118,06 грн.

Відповідно до п.п 30.1, 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Визначаючи суму відшкодування, позивач вважав, що вартість відновлювального ремонту становить 705 235,89 грн., в той час як вартість автомбіля до ДТП становила 474983,41 грн. відтак, з урахування отриманого страхового відшкодування вважав, що ним недоотримано 254 865,35 грн. (384865,00-130000,00=254 865,35).

Заперечуючи проти заявленої суми на відшкодування майнової шкоди, відповідач, в особі представника ОСОБА_4 , заявив суду клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи.

Згідно ухвали Золочівського райорнного суду Львівської області від 09 травня 2023 року призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експерту Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (, м.Львів, вул. Липинського, 54).

На вирішення експерта поставлено наступні питання:

- яка ринкова вартість транспорого засоби марки «FORD MUSTANG», д.н.з НОМЕР_2 до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.06.2021 року?

- яка ринкова вартість транспортного засобу FORD MUSTANG, д.н.з НОМЕР_2 після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.06.2021 року ( в пошкодженому стані)?

- яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки FORD MUSTANG, д.н.з НОМЕР_2 після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.06.2021 року?

- яка вартість матеріального збитку (шкоди) , завданої власнику транспортного засобу марки FORD MUSTANG, д.н.з НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.06.2021 року?

Висновком експерта за результатами проведеної судової транспортно-товарозначвої експертизи за результатами автотоварознавчих досліджень у цивільній справі №445/1670/22 №від 2451-Е від 11.12.2023 встановлено, що ринкова вартість автомобіля «FORD MUSTANG», д.н.з НОМЕР_2 по його стану на 06.06.2021 до пошкодження у ДТП, становила 517 422 грн.; ринкова вартість автомобіля «FORD MUSTANG», д.н.з НОМЕР_2 по його стану на 06.06.2021 після пошкодження у ДТП, становила 295 746 грн.; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки FORD MUSTANG, д.н.з НОМЕР_2 , в цінах на момент ДТП 06.06.2021 становить 407 290, 26 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику «FORD MUSTANG», д.н.з НОМЕР_2 , в цінах на момент ДТП 06.06.2021 становить 221 676 грн. 23 коп.

Таким чином у матеріалах справи наявні два висновки експертиз, які визначають вартість матеріального збитку.

Під час судового розгляду сторона позивача висловила свої заперечення щодо висновку експертизи №від 2451-Е від 11.12.202, вказуючи на заниженість матеріального збитку, водночас сторона відповідача не погоджувалась з висновоком експерта №22277 від 15.12.2022, покликаючись на завищеність цін деталей необхідних для заміни.

Надаючи правову оцінку зазначеним висновкам, суд вважає, що висновок експерта, складений на виконання вимог ухвали від 09 травня 2023 року №від 2451-Е від 11.12.2023 є таким, що грунтується на матеріалах справи та вимогах законодавства, відтак суд приймає його до уваги як належний доказ, на відміну від висновку №22277 від 15.12.2022, з огляду на таке.

У висновку №22277 від 15.12.2022, вартість відновлювального ремонту (705 235,89 грн) значно перевищує вартість ринокової вартості автомобіля до його пошкодження в ДТП, що мало місце 06.06.2021 (474 983,41грн.). Разом з тим, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,5), вартість відновлювального ремонту становить 384 865,35 грн., тобто є меншою його ринкової вартості (474 983,41), в той час як вартість автомобіля після його пошкодження складає 90 118 грн.06 коп.

З огляду на механічні пошкодження транспортного засобу, які відображаються у додатках до зазначеної експертизи №22277 від 15.12.2022, ТЗ не є «фізично знищеним», що водночас підтверджується зазначеним висновком, оскільки вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу є меншою, ніж вартість автомобіля до моменту його пошкодження в ДТП.

Окрім того, розмір шкоди експертом був визначений станом на дату виконання експертизи, що не узгоджується з положеннями ст. 1192 ЦК України.

Зазначена обставина була визнана стороною позивача під час судового розгляду.

Зокрема у наданій відповіді на адвокатський запит №б/н від 05.02.2024, судовий експерт ОСОБА_5 зазачив, що ринкова вартість автомобіля FORD MUSTANG, д.н.з НОМЕР_2 (без врахування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП 06.06.2021) визначена в цінах на дату ДТП; вартість відновлювального ремонту автомобіля FORD MUSTANG, д.н.з НОМЕР_2 , визначена виходячи з його стану на дату огляду 15.11.2022 (КТЗ в пошкодженому стані, не відновлений) згідно рахунку офіційного дилера в регіоні ТзОВ «Велет Авто», Рахунок №2185 від 16.11.2022; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля FORD MUSTANG, д.н.з НОМЕР_2 , визначена в цінах станом на 16.11.2022; ринкова вартість автомобіля FORD MUSTANG, д.н.з НОМЕР_2 ( з врахуванням пошкоджень отриманих внаслідок ДТП 06.06.2021) визначена в цінах станом на 16.11.2022.

З наведеного слід дійти висновку, що вартість матеріального збитку була розрахована судовим експертом станом на 16.11.2022, тобто по спливу майже через 1,5 року, після ДТП, яка мала місце 06.06.2021.

Водночас у експертизі №2451-Е від від 11.12.2023, проведеній на виконання вимог ухвали суду, судовим експертом визначено ціни на роботу, складові частини, матеріали станом на червень 2021 року. Зокрема, в експертизі заначено, що розмір матеріального збитку розраховано за цінами на час пошкодження автомобіля. При цьому, експерт зазначає, що вартість матеріального збитку досліджуваного автомобіля визначається у розмірі суми вартості відновлювального ремонту цих пошкоджень, з урахування фізичного зносу складових, що підлягають зміні та величини втрати товарної вартості.

Таким чином, для визначення розміру шкоди суд доходить висновку, що належним та допустимим доказом підтвердження завданого збитку є висновок експерта за результатами проведеної судової транспортно-товарозначої експертизи за результатами автотоварознавчих досліджень у цивільній справі №445/1670/22 № від 2451-Е від 11.12.2023.

Враховуючи те, що ПРАТ «СК «Країна» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу по події від 06.06.2021 в якій було пошкоджено автомобіль FORD MUSTANG, д.н.з НОМЕР_2 в сумі 130 000,00 грн., яке не є недостатнім для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, останній зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зважаючи на те, що вартість матеріального збитку згідно висновку експертизи від 2451-Е від 11.12.2023 становить 221 676,23 грн., різниця між розміром відшкодування завданої шкоди та страховим відшкодуванням складає 91 676 грн. 23 коп. (221676,23 - 130 000,00 = 91 767,23).

У зв`язку з наведеним, суд доходить до висновку, що позов у зазначеній частині підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 2548, 65 грн., що становить 1% від ціни позову.

Враховуючи наведене із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 917 грн. 67 коп.

Щодо стягнення 3500 грн. витрат за проведення експертизи, то суд доходить висновку, що такі витрати слід залишити за позивачем, оскільки судом не брався в якості належного та допустимого доказу до уваги висновок експертизи №22277 від 15.12.2022.

Вирішуючи про стягнення понесених витрат відповідачем за проведення експертизи в сумі 19118,40грн, суд виходить з такого.

За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати пов`язані із проведенням експертизи.

Частиною 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п. 45 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну. Тому в ухвалі про призначення експертизи суд вправі зобов`язати відповідну сторону перерахувати, у тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи експертній установі (судовому експерту, який не є працівником державної спеціалізованої установи) (стаття 7 Закону України "Про судову експертизу"). Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК ( ст. 141 ЦПК України в чинній редакції).

Відповідно до п. 35 Постанови, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК (ст. 141 ЦПК України в чинній редакції) та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як встановлено з матеріалів справи, ухвалою Золочівського райорнного суду Львівської області від 09 травня 2023 року призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу.

За проведення експертизи, відповідачем було сплачено 19 118 грн. 40 коп, що стверджується Актом здачі-приймання висновку експерта №2451-Е від 11.12.2023.

Наведені докази свідчать про те, що вказані витрати понесені саме ОСОБА_3 , тому у відповідності до положень ст.ст.133,141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з проведенням експертизи підлягають стягненню з позивача ОСОБА_6 на користь відповідача.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 12 235 грн.77 коп. (64% від вартості експертизи) понесених за проведення експертизи.

У заяві від 11.06.2024, поданою в порядку ч.2 ст.141 ЦПК України, представником ОСОБА_1 - адвокатом Мелех Д.О., останній просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 111 300 грн. витрат на правничу допомогу.

Заява обгрунтована тим, що 06 липня 2021 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань» ДТП «Автопоміч» укладено договір про надання професчійної правничої (правової) допомоги №0033-ц, предметом якого сторони визначили, що АО приймає на себе зобов`язання надавати клієнту професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, визначених даним Договором та додатками до нього.

Відповідно до додатку №1 до Договору №0033 від 06.07.2021 вартість послуг АО щодо надання послуг, що спрямовані на стягнення в користь клієнта грошової компенсації за спричинену йому майнову шкоду в ДТП, що мала місце 06.06.2021 за участі транспортного засобу «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу «Ford Mustang», д.н.з НОМЕР_2 та які надаються як позасудового, так і в рамках судових справ становить 3000 грн. за годину роботи АО.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних для надання професійної правничої допомоги від 11.06.2024, адвокатом АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» було надано послуги на загальну суму 111 300 грн та витрачено 37 год. 06 хв. До переліку наданих послуг входить послуги: надані у справі 445/1137/21, про притягнення до адімністративної відповідальності ОСОБА_1 на загальну суму 52 800 грн.; по справі №445/612/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на суму 16 500, а також у справі 445/1670/22 на суму 42 000 грн.

Вирішуючи питання стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21). Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства (пункт 40). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44). Адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту (пункт 64).

Суд, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, враховує рішення Європейського суду з прав людини, зокрема: у справах«East/West Alliance Limited проти України» (Заява №19336/04), «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01),«Меріт проти України» (заява № 66561/01) ЄСПЛ зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; у справі «Лавентс протиЛатвії» (заява № 58442/00) ЄСПЛ вказав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано такі документи: договір про надання професійної правничої допомоги№0033-ц від 06.07.2021, додаток №1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги; акт надання послуг №2 від 03.06.2024; детальний опис робіт (наданих послуг) від 11.06.2024

За умовами договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №0033-ц від 06.07.2021,укладеного між АО «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» в особі керуючого партнера Мелеха Д.О.та ОСОБА_1 вбачається, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати клієнту професійну правничу (допомогу) в обсязі та на умовах, визначених даним договором та додатками до нього (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.3.1 договору, вартість наданих адвокатським об`єднанням послуг та порядок розрахунків сторони передбачають в додатках до цього договору.

Згідно додатку №1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №0033-ц від 06.07.2021 вартість послуг АО становить 3000 грн. за 1 (одну) годину надання послуг, що спрямовані на стягнення в користь клієнта грошової компенсації за спричинену йому майнову шкоду в ДТП, що мала місце 06.06.2021 за участі транспортного засобу «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу «Ford Mustang», д.н.з. НОМЕР_2 та які надаються як позусудово, так і в рамках судових справ.

Клієнт зобов`язаний оплатити надані АО послуги протягом 60 днів від дати підписання Акту прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) обома Сторонами (п.6).

Згідно детального розрахунку наданих послуг АО, вбачається, що до такого включено надані послуги, зокрема у справі 445/1137/21, про притягнення до адімністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 на загальну суму 52 800 грн.; у справі №445/612/22 про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача ОСОБА_3 на суму 16 500, а також у справі 445/1670/22, яка розглядається в порядку цивільного судочинства, на суму 42 000 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, понесену позивачем під час розгляду справ про адміністративне правопорушення №445/1137/21, суд враховує наступне.

За змістом статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудовогорозслідування, прокуратури і суду» у передбачених цим законом випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

Суд зауважує, що встановивши факт понесення витрат у зв`язку із поданням юридичної допомоги, суд стягує витрати саме за час перебування під слідством і судом.

У висновках, наведених у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2024 року у справі №932/3602/22 (провадження №61-7598св23), визначені Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконним діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» суми, сплачені громадянином у зв`язку із наданням йому юридичної допомоги не є тотожними витратам на правничу допомогу, передбаченим ст.137 ЦПК України, тому, у зазначеному випадку застосуванню підлягає спеціальна норма закону.

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, а саме різниці між майновою шкодою, завданою позивачу пошкодженням належного йому автомобіля та отриманим позивачем страховим відшкодуванням. Водночас, вважав, що понесені ним витрати на правову допомогу під час розгляду справи №445/1137/21 підлягають відшкодуванню саме з відповідача, в той час як питання відшкодування понесених витрат з надання йому юридичної допомоги врегульоване нормами спеціального законодавства.

Оскільки чинним КУпАП не передбачено відшкодування витрат на правову допомогу у разі закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, суд вважає понесені позивачем витрати на правову допомогу у справі № 445/1137/21 є матеріальною шкодою та були вимушено понесені позивачем для доведення ним своєї невинуватості у вчиненні правопорушення, за яке його могли притягнути до адміністративної відповідальності. Належним відповідачем у такій категорії справ є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина другастатті 2 ЦК України).

З матеріалів позову слідує, що позивач, визначаючи коло відповідачів, не пред`являв вимог до держави Україна, клопотань про залучення до участі у справі також не заявляв.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу, понесені ним під час розгляду справ про адміністративні правопорушення №445/1137/21 в загальній сумі 52800 грн.

Надаючи оцінку вищевказаним доказам, судом встановлено, що надана адвокатом позивачеві правнича допомога у справі №445/612/22 на загальну суму 16 500 грн. не пов`язана з предметом даної справи, а тому також не може бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи про стягнення витрат понесених позивачем під час розгляду даної справи, суд враховує наступне.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Як встановлено судом, представником позивача разом з позовом подано: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №0033-ц від 06.07.2021, укладений між адвокатським об`єднанням "Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» та ОСОБА_1 ..

Додатком №1 до Договору №0033-ц від 06.07.2021 сторонами погоджено вартість 1 години надання послуг (3000 грн).

Згідно детального розрахунку наданих послуг, АО було надано такі послуги: підготовка до складання, складання та подання позовної заяви з додатками - 4 години вартістю 12 000 грн., підготовка до складання, складання та подання повідомлення про огляд пошкодженого ТЗ - 1 година, вартістю 3000 грн., прибуття в Золочівський районний суд Львівської області для участі в судових засіданнях - 21.02.2023, 09.05.2023, 13.02.2024, 28.03.2024 на загальну суму 12 000 грн., підготовка, складання та подання клопотань, заяв, адвокатських запитів на загальну суму - 15000грн.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд дійшов висновку про обґрунтований розмір наданої правничої допомоги у сумі, зазначеній позивачем.

Відповідачем не було надано до суду доказів на підтвердження порушення позивачем принципів розумності розміру витрат на правову допомогу, співрозмірності розміру таких витрат та складності спору, а також справедливості розміру таких витрат.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу або відмови у задоволенні вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу. Однак зважаючи на часткове задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15120 грн. (42000х36%), тобто пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 91 676 грн. (дев`яносто одна тисяча шістот сімдесять шість гривень) 23 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу.

В решті в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 917 грн. 67 коп. судового збору та 15 120 грн. 00 коп. - понесених витрат на правничу допомогу.

В решті в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 12 235 грн. 77 коп. понесених витрат за проведення експертизи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адеса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлений о 15.07.2024.

Суддя М. В. Бакаїм