Справа № 404/361/22
Номер провадження 2/404/451/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

Головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року до Кіровського районного суду м. Кіровограда звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, просила суд стягнути з відповідача аліменти на період її навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що батьки позивача перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилась вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час позивач є студенткою І курсу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ МСВ України, денної форми навчання за державним замовленням. Відповідач добровільно аліменти не надає, тому вона змушена звернутись до суду з позовом.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення віку 23 років, за умови продовження навчання, починаючи з 19 січня 2022 року. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 лютого 2024 року скасовано заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 травня 2023 року, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом ) сторін, призначено судове засідання.

06 березня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що позивач перебуває на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпечення за рахунок державного бюджету МВС.

Вказував, що у 2016 році ним було укладено шлюб з ОСОБА_3 , якій було поставлено у 2015 році діагноз С53 Са шийки матки. Після постановки діагнозу проводилось довготривале та коштовне лікування. З 2015 року ОСОБА_4 перебувала у стані ремісії, до 2022 року. У 2022 році відповідно до виписки з медичної карти пацієнта на злоякісне новоутворення стан після симплексного лікування (2015р.) продовження захворювання: пухлинний інфільтрат в малому тазу, заочеревнний пухлинний інфільтрат, інфільтрація сечоводів. 27 жовтня 2022 року виконана нефротомія зліва. За післяопераційне продовження лікування та проходження курсу хіміотерапії, відповідно до акту наданих послуг від 18 листопада 2022 року до 09 березня 2023 року було сплачено 91 996 грн., що є лише невеликою частиною загальної вартості лікування. Відповідно до довідки МСЕК, виданої ОСОБА_5 , з 24 березня 2023 року вона є інвалідом другої групи: загальне захворювання, на строк до 01 квітня 2025 року.

Зазначав, що бере безпосередню участь у оплаті лікування дружини. Тому, у зв`язку з погіршенням здоров`я дружини, у зв`язку з рецидивом онкологічного захворювання, що потребує вартісного лікування та у зв`язку з встановлення інвалідності 2 групи, відповідач не може надавати допомогу на утримання повнолітньої дитини.

Він займає посаду начальника відділу транспорту ТОВ «Салд Сервіс», дохід за період з 01 січня 2022 року по 30 листопада 2023 року склав 19 716 грн. Щомісячно з його заробітної плати здійснюються відрахування за ВП № 55500962. У його власності відсутнє будь яке рухоме чи нерухоме майно.

У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

На даний час позивач досягла повноліття.

За змістом довідки, заступника начальника Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ ІV рівня акредитації №3926 від 06 січня 2022 року, ОСОБА_1 , 2004 року народження, у 2021 році вступила до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ ІV рівня акредитації і в теперішній час навчається на 1-му курсі денного відділення (наказ про зарахування від 19 липня 2021 року №158 о/с). Курсанти ДДУВС навчаються за державним замовленням та перебувають на утриманні у ЗВО, що включає в себе забезпечення курсантів відповідно до затверджених норм: грошовим, продовольчим, речовим та медичним забезпеченням; комунальними послугами. Термін закінчення навчання 04 липня 2024 року, термін дії довідки до 30 червня 2022 року.

Відповідно до довідки ТОВ «Салд Сервіс», ОСОБА_2 працює на вказаному товаристві з 27 лютого 2018 року, на даний момент займає посаду начальник відділу транспорту. Його дохід за період з 01 січня 2022 року по 30 листопада 2023 року склав 19 716 грн.

13 лютого 2016 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Відповідно до довідки МСЕК, виданої ОСОБА_5 , з 24 березня 2023 року є інвалідом другої групи: загальне захворювання, на строк до 01 квітня 2025 року.

У 2015 році ОСОБА_5 поставлено діагноз С53 Са шийки матки.

Відповідно до акту наданих послуг клініки TARGET від 18 листопада 2022 року до 09 березня 2023 року ОСОБА_4 було сплачено 91 996 грн. за медичні послуги.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

В силу положень частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина, в тому числі яка продовжує навчання.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справідоказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Даних про те, що позивач несе витрати пов`язані з навчанням, матеріали справи не містять.

Разом з тим, з встановлених обставин справи вбачається, що позивач перебуває на повному утриманні за рахунок державних коштів на видах забезпечення за курсантськими нормами, таких як: грошове, продовольче, речове, медичне, квартирно-експлуатаційне.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач не довела існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком, не надала будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у неї потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо).

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61-350св17).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 17.07.2024 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда