Справа № 392/1368/24
Провадження № 2/395/439/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року м.Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Орендовського В.А., за участю секретаря Піддубної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом Новомиргородської міської ради Кіровоградської області до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшов позов Новомиргородської міської ради Кіровоградської області до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди. Вказана справа передана на розгляд судді Володимиру Орендовському.

22.11.2024 року представником відповідача адвокатом Феоктістовим О.В. заявлено відвід головуючому з підстав того, що суддя Орендовський В.А. навчався у вищому навчальному закладі з метою здобуття вищої юридичної освіти разом з представником позивача адвокатом Феоктістовим О.В., що також є підставою для відводу.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав свою заяву про відвід головуючому, зазначивши що це його з відповідачем спільна позиція і наявність вказаної підстави ставить під обґрунтований сумнів об`єктивність розгляду справи і законність рішення у справі.

Заслухавши представників позивача, які заперечили проти задоволення заяви про відвід головуючого, дослідивши матеріали цивільної справи № 392/1368/24, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід за наступних підстав.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини першої статті 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Положення, які випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, вказують на те, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

В Рекомендаціях № (94) 12 «Незалежність, дієвість та роль суддів» зазначено, що судді зобов`язані утримуватись від винесення вироку (судового рішення) у справі чи відмовитись від розгляду справи, коли на те існують достатні причини, і лише в цьому випадку.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) ( рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Головуючий у справі - суддя Орендовський В.А. навчався у вищому навчальному закладі з метою здобуття вищої юридичної освіти разом з представником позивача адвокатом Феоктістовим О.В., тривалий час підтримував з ним товариські відносини, що є підставою для самовідводу.

Зазначені обставини поставлять під обґрунтований сумнів безсторонність суду з точки зору як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв.

Таким чином, враховуючи практику ЄСПЛ, положення п.1 ст.6 конвенції, п.5 ч.1 ст.36 ЦПК, зазначені обставини можуть викликати сумніви щодо неупередженості судді та є підставою для задоволення відводу, оскільки в протилежному випадку не буде забезпечено достатніх гарантій для виключення сумніву у безсторонності судді.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити відвід судді Орендовському В.А. заявлений представником відповідача ОСОБА_2 у справі № 392/1368/24 (провадження №2/395/439/2024) за позовом Новомиргородської міської ради Кіровоградської області до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 25 листопада 2024 року.

Суддя В.А. Орендовський