Справа № 643/9489/23
Провадження № 2-п/643/83/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2024

Суддя Московського районного суду м. Харкова Олійник О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2024 року у справі за позовною заявою Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми державної соціальної допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова, ухваленим 16.02.2024 року у справі за позовною заявою Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми державної соціальної допомоги, позовні вимоги Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми грошової допомоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради суму державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім?ям у розмірі 46 444,80 грн., допомогу на дітей одиноким матерям в сумі 21 255,25 грн. та судовий збір у розмірі 2684 грн.

08.07.2024 року до суду від відповідача ОСОБА_1 вдруге надійшла заява про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.02.2024 року, в якій остання зазначає, що їй не було повідомлено про розгляд справи, оскільки через військову агресію з боку російської федерації вона була вимушена виїхати до іншої країни, а саме до Німеччини. Крім того, просить поновити строк на подачу заяви по перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2024 року, оскільки про його існування вона дізналась з мобільного додатку «Дія» 20 лютого 2024 року.

Ознайомившись з заявою, суд дійшов висновку про залишення заяви без руху з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 285 ЦПК України до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Так, приписами ч. 1, 2, 3, 4 ст. 284 ЦПК України передбачено, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Статтею 284 ЦПК України чітко визначено порядок і строк подання заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: 1) найменування суду, який ухвалив заочне рішення; 2) ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку; 3) обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; 4) посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; 5) клопотання про перегляд заочного рішення; 6) перелік доданих до заяви матеріалів.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Проте, всупереч п. 4 ч. 2 ст. 285 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення не містить будь-які посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 285 ЦПК України, до заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів, крім випадків, якщо така заява подається в електронній формі через електронний кабінет.

Так, заявник ОСОБА_1 в заяві про перегляд заочного рішення зазначає, що в якості додатків вона надає наступні документи: копію заяви про перегляд заочного рішення, копію паспорту та ІПН відповідача; копію закордонного паспорту відповідача з відміткою про перетину кордону у 2-х примірниках; копію довідки про надання тимчасового захисту у Німеччині; квитанцію про сплату судового збору; заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду.

Однак, в порушення вимог ч. 4 ст. 285 ЦПК України, до заяви про перегляд заочного рішення заявником не додані копії документів, а саме: копія паспорту та ІПН відповідача; копія закордонного паспорту відповідача з відміткою про перетину кордону у 2-х примірниках; копія довідки про надання тимчасового захисту у Німеччині. Даний факт також підтверджується актом про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (паковання) від 08.07.2024 року, складений секретарем суду ОСОБА_2

Пред`явлена заява не відповідає вимогам ст. 285 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху.

Статтею 185 ЦПК України визначено, що в разі подання позовної заяви без додержання вимог до її форми та змісту, суддя протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Вимоги щодо змісту та форми заяви про перегляд заочного рішення визначені статтею 285 Цивільного процесуального України.

При цьому, якщо подана заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення заяви без руху задля забезпечення заявнику можливості у встановлений судом строк усунути недоліки заяви, що забезпечує можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення заявником недоліків заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст.ст. 185, 285 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2024 року у справі за позовною заявою Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми державної соціальної допомоги - залишити без руху, надавши заявникові строк для усунення недоліків заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - О.О. Олійник