ЄУ№712/4070/24
Провадження №2/712/1806/24
21 листопада 2024 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі: головуючого судді Стеценко О.С., за участю секретаря Дубини В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 1 294 327,00 грн., моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 10 000,00 грн. та судові витрати.
У обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.10.2023 о 20:50 в м. Черкаси, на проїзній частині по вул. Канівська на перехресті з вул. Лісова водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Volvo XC90, д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем Ford F150, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Унаслідок ДТП автомобіль Ford F150 отримав механічні ушкодження, а ОСОБА_1 було доставлено до нейрохірургічного відділення КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги».
Відповідач керував автомобілем Volvo XC90, д.н.з. НОМЕР_1 , без чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до висновку експерта №104 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford F150, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 1 294 327,00 грн.
Крім того, внаслідок пошкодження транспортного засобу ОСОБА_1 , позивач залишився без автомобіля, який є джерелом доходу, оскільки він використовує його для здійснення своєї підприємницької діяльності, тому йому завдано моральних страждань.
Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 1 294 327,00 грн. та 10 000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання на 27.06.2024.
27.06.2024 судове засідання відкладено на 24.07.2024 у зв`язку з неявкою відповідача.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.07.2024 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження цивільної справи до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 17.09.2024.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.09.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 24.10.2024.
24.10.2024 судове засідання відкладено на 21.11.2024 у зв`язку з неявкою відповідача.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення.
У судовому засіданні 24.10.2024 позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення поштових рекомендованих повідомлень на адресу зареєстрованого місця проживання та SMS-повідомлень, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із зазначеної постанови, 29.10.2023 о 20:50 в м. Черкаси, вул. Канівська-Лісова, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volvo XC 90, д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем Ford, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля Ford F150, д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .
31.10.2023 позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.
Згідно висновку експерта № 104 від 20.02.2024 вартість відновлюваного ремонту автомобіля Ford F150, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 2 345 724,00 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford F150, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 1 294 327,00 грн.
Згідно ремонтної калькуляції №104 від 17.11.2023 вартість ремонтних робіт транспортного засобу Ford F150, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 2 345 724,00 грн.
Актом огляду транспортного засобу від 09.11.2023 та 19.02.2024 експертом ОСОБА_3 зафіксовані пошкодження автомобіля Ford F150, д.н.з. НОМЕР_2 .
Позивачем направлено вимогу про відшкодування шкоди на адресу проживання та за місцем служби відповідача.
Відповіддю №864/24 від 12.03.2024 військова частина повідомила позивача про те, що під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 не виконував службові обов`язки, вони не є власниками автомобіля Ford F150, д.н.з. НОМЕР_2 , а тому шкода, завдана дорожньо-транспортною пригодою, не підлягає відшкодуванню військовою частиною.
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Провина відповідача у ДТП встановлена за постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.12.2023, згідно якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 28 Закону).
Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Станом на день розгляду справи, доказів відшкодування відповідачем шкоди позивачу або доказів на спростування розрахунку матеріальної шкоди чи обов`язку щодо її відшкодування відповідачем до суду не надано.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 1 294 327,00 грн.
Позивачем також заявлена вимога щодо стягнення моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн.
Згідно із ч. 1 та 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).
Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.
При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.
Ураховуючи, що відповідачем допущено порушення прав позивача, пошкоджене належне йому майно (транспортний засіб), тому суд погоджується з доводами позивача про завдання йому моральної шкоди і вважає за необхідне задовольнити вимогу щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана: фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно п.п. 12-13 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.
Якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.
Вимогами позову є вимога майнового характеру про стягнення матеріальної шкоди у сумі 1 294 327,00 грн. та вимога немайнового характеру про стягнення моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн., отже сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача складає 14 154,47 грн. (12 943,27 грн. за майнову вимогу про стягнення матеріальної шкоди, 1 211,20 грн. за немайнову вимогу про стягнення моральної шкоди).
Керуючись ст. ст. 6,12,13,81,82,141,261-265,268,279-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 1 294 327,00 грн., моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 10 000,00 грн., а всього 1 304 327,00 грн. (один мільйон триста чотири тисячі триста двадцять сім гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір у сумі 14 154,47 грн. (чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят чотири гривні сорок сім копійок).
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів.
Суддя: О.С. Стеценко