Номер провадження: 22-ц/813/1381/24
Головуючий у першій інстанції Роїк Д. Я.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «ОРАНТА», ОСОБА_1 про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Національна Акціонерна Страхова Компанія «ОРАНТА», ОСОБА_1 про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 2-6).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2022 року позовні вимоги задоволені частково, а саме суд вирішив стягнути з ПАТ Національної Акціонерної Страхової Компанії «ОРАНТА» на користь ОСОБА_2 частину невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 15305, 92 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю між матеріальною шкодою та страховим відшкодуванням в розмірі 21469,99 грн. А також, стягнути з ПАТ Національної Акціонерної Страхової Компанії «ОРАНТА» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1625,73 грн та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 2282,27 грн (а.с. 134-143).

27 квітня 2023 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що висновок експерта не відповідає вимогам, встановленим законом, а тому є неналежним і недопустимим доказом в справі. Апелянт зазначає, що у висновку експерта відсутня інформація про те, що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність, а також про те, що висновок підготовлений для подання до суду. Тому, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог (а.с. 154-161).

Ухвалою Одеського апеляційного суду (головуючий суддя Стахова Н.В.) від 02 серпня 2023 року відкрите провадження в справі (а.с. 179-180). А ухвалою від 25 серпня 2023 року справа призначена до розгляду (а.с. 187).

У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_3 , на підставі рішення Вищої ради правосуддя №2518/0/15-24 від 20 серпня 2024 року справа була передана для розгляду колегії суддів під головуванням судді Дришлюка А.І. (а.с. 225-226).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року (у складі колегії суддів: головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.) справу прийнято до провадження та призначено до розгляду (а.с. 229-230).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

У судовому засіданні 03 жовтня 2024 року представник ОСОБА_2 адвокат Сафронюк Павло Віталійович заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення. Сторони по справі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що апелянт ОСОБА_1 та його представник, а також відповідач ПАТ «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» є користувачами підсистеми «Електронний суд» та згідно з довідками про доставку електронного документу отримали у своїх Електронний кабінетах судові повістки-повідомлення про судове засідання, призначене на 03 жовтня 2024 року, 18 вересня 2024 року (а.с. 232-233, 235).

Апеляційний суд також зауважує, що відповідно до п. 1.2.3 Правил організації ефективного цивільного судочинства (далі Правила), затверджених рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020 (https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/1/) суд повідомляє сторони та їх представників шляхом надіслання судової повістки, смс-повідомлення, листом, телефоном, факсом чи електронною поштою. Крім того, суд має право визнати сторону повідомленою з використанням електронного списку судових справ, призначених до розгляду на офіційному сайті суду у разі, якщо за обставинами справи вказана сторона ініціювала відповідну стадію процесу (подавала позов, апеляційну скаргу), або була присутня в судовому засіданні, або не була присутня в судовому засіданні, проте достеменно знала про його призначення, зокрема, подавала клопотання про його відкладення. Коли суд приймає рішення щодо сповіщення учасників справи, за потреби він також встановлює, яка саме сторона повинна виконати ту чи іншу процесуальну дію, та визначає строк, у який вона повинна це зробити.

Зважаючи на те, що апелянт є ініціатором процесу на даній стадії, що покладає на нього відповідний обсяг процесуальних обов`язків та процесуальних ризиків у випадку вчинення чи не вчинення відповідних процесуальних дій, враховуючи наявні матеріали справи та положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України (неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи), апеляційний суд ухвалив провести розгляд справи за фактичною явкою учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи відповідачами не надано будь-яких належних обґрунтувань та доказів того, що наданий позивачем висновок експерта є неправильним або неповним та, що експертом при визначені розміру збитків було включено пошкодження, які не були заподіяні транспортному засобу внаслідок ДТП. Відповідачі та їх представники також не спростували установлені обставини у порядку, визначеному статтями 76-81 ЦПК України, не заявляли клопотань про витребування доказів, виклик і допит експерта або про призначення відповідної судової експертизи, обмежившись лише власними поясненнями. Суд першої інстанції не взяв до уваги дослідження № НОМЕР_1 -2 від 27 лютого 2021 року, надане ПАТ «Національна Акціонерна Страхова Компанія «ОРАНТА», та вважав даний доказ неналежним, оскільки останній виконаний з порушенням п. 5.1. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», в частині неможливості оцінки автомобіля без особистої участі експерта в огляді автомобіля. З цього приводу, суд першої інстанції вказав, що зі змісту звіту про оцінку вбачається, що експерт-оцінювач автомобіль позивача не оглядав, розрахунок здійснений на підставі наданих матеріалів без особистого огляду, на підставі огляду, зробленого представником страховика ОСОБА_4 , в той час як звіт про оцінку виконаний ТОВ «Гарант-АСІСТАНС». Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у аварійного комісара ОСОБА_4 відповідної кваліфікації, необхідної для проведення огляду автомобіля, що, вочевидь, свідчить про обґрунтованість сумнівів у правильності виконання звіту, виконаного ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» на замовлення відповідача (а.с. 140).

Також, суд першої інстанції зауважив, що висновком експерта ОСОБА_5 №18-21 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 02 лютого 2021 року визначено, що вартість матеріальних збитків (з технічної точки зору), заподіяної власнику автомобіля «Geely Emgrand 7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент проведення дослідження становить 143130,42 гривень. Тому, враховуючи наявні у справі докази та розрахунки страхового відшкодування, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги ОСОБА_2 до відповідачів підлягають частковому задоволенню та з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути суму матеріальних збитків у зв`язку з пошкодженням належного йому автомобіля «Geely Emgrand 7» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_2 частину невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 15305,92 грн та з ОСОБА_1 різницю між матеріальною шкодою та страховим відшкодуванням у розмірі 21469,99 грн, з урахуванням розміру франшизи у розмірі 1500,00 грн (а.с. 140-142).

Апеляційний суд, погоджуючись із висновками суду першої інстанції та відхиляючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вже зазначалося вище, доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок експерта не відповідає вимогам, встановленим законом, а тому є неналежним і недопустимим доказом в справі, оскільки у висновку експерта відсутня інформація про те, що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність, а також про те, що висновок підготовлений для подання до суду (а.с. 160 зворот - 161).

За положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Змагальність цивільного процесу передбачає активну процесуальну позицію сторін в справі та, відповідно, покладає обов`язки на учасників подавати докази, клопотання, заяви, вчиняти відповідні процесуальні дії з метою доведення власної позиції та спростування позиції опонента. Роль суду за концепцією змагального процесу полягає у балансуванні інтересів сторін, сприянні в реалізації процесуальних прав та обов`язків учасників справи тощо. При цьому, суд наділяється активною процесуальною позицією лише в деяких виключних випадках з огляду на характер та предмет спору. В інших випадках за загальним правилом саме на сторони покладається обов`язок вчинення процесуальних дій з метою доведення відповідної позиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч.ч. 3-5 цієї статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 долучив до позовної заяви висновок №18-21 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, як на підтвердження своїх вимог щодо розміру завданого йому матеріального збитку (а.с. 7-34). Не погоджуючись із позовними вимогами, ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому ставив під сумнів належність, допустимість та достатність наданого позивачем висновку, оскільки у висновку експерта відсутня інформація про те, що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність, а також про те, що висновок підготовлений для подання до суду (а.с. 17), тобто, мотивуючи свою незгоду тими ж доводами, що і в апеляційній скарзі. В подальшому, представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 подав клопотання щодо витребування в у ПАТ НАСК «Оранта» копію звіту про оцінку вартості матеріального збитку або інші відомості про проведений розрахунок завданої шкоди (а.с. 67-68). Разом з тим, правом на подання альтернативного висновку експерта відповідно до положень ст. 106 ЦПК України під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач не скористався, питання щодо проведення експертизи (за наявності у матеріалах справи висновку експерта, поданого позивачем, та звіту про оцінку завданої шкоди, що витребуваний в іншого відповідача) перед судом першої інстанції не ініціював. За таких обставин, вищевказані доводи апеляційної скарги апеляційний суд відхиляє, оскільки висновок експерта, що наявний в матеріалах справи, не було визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи й сумніви в його правильності також не були встановлені, а суд першої інстанції повно та ґрунтовно дослідив кожен із зібраних у справі доказів та надав їм належну оцінку як окремо, так і в їх сукупності.

Щодо поданого апелянтом під час перегляду справи судом апеляційної інстанції клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, то вказане клопотання підлягає залишенню без розгляду на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України, оскільки апелянт не просив поновити строк на подання такого клопотання та не пояснював причин неможливості його подання під час розгляду справи у суді першої інстанції. При цьому, згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Інших доводів апелянтом щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції не наведено, а сам зміст апеляційної скарги складається із цитування тексту оскаржуваного рішення з коментарями (а.с. 154 зворот - 160).

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, а суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України, відхиляючи апеляційну скаргу, залишає оскаржуване рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

Повний текст постанови складений 21 жовтня 2024 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк