УХВАЛА

21 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 953/273/24

провадження № 61-15036ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Північно-Східне міжрегіональне управління Держпраці, про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Північно-Східне міжрегіональне управління Держпраці, про стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 травня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Держпраці у Харківській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн, завдану внаслідок невидачі довідки з місця роботи за період з 07 жовтня 2013 року по 30 листопада 2022 року (постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року по справі № 520/11220/23 ).Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 18 жовтня 2024 року апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області залишено без задоволення.Рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 травня 2024 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій 11 листопада 2024 року до Верховного Суду, Головне управління Держпраці у Харківській області просить скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 жовтня 2024 року, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Застосування передбаченого законодавством вартісного порогу для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України на час подання позову було передбачено, що до переліку малозначних справа відносяться справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на сьогоднішній день, цей розмір обмежений тридцятьма розмірами прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн. Ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (30 х 3 028 грн = 90 840 грн). Фактично оспорювана заявником у касаційному порядку сума складає 5 000,00 грн.

В ухвалі Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2024 року про відкриття провадження у справі зазначено, що ця справа є малозначною та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню.Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Колегія суддів враховує мотиви оскаржуваних судових рішень та правову оцінку наявних у матеріалах справи доказів, на підставі яких частково задоволено позовні вимоги.

Незгода відповідача з ухваленими судовими рішеннями у цій справі не свідчить про те, що така справа має виняткове значення для заявника або має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З огляду на ціну (30 000 грн) та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховним Судом не встановлено обставин, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскількиГоловне управління Держпраці у Харківській області подало касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, частиною першою, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Північно-Східне міжрегіональне управління Держпраці, про стягнення моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович