Справа № 333/965/24
Провадження № 2/333/2157/24
08 травня 2024 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
21.01.2024 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 52 480,00 грн., інфляційних втрат у сумі 13 697 грн. 28 коп., три відсотки річних у розмірі 3 040 грн. 96 коп., понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422 грн. 40 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.10.2021 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Авентус Україна» за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» договір про надання споживчого кредиту № 4956359, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало відповідачеві кредит в сумі 16 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 на строк 30 днів, дата повернення кредиту 21.11.2021, при цьому строк кредиту може бути продовжено, процентна ставка становить 1,90% в день. У зв`язку із внесенням відповідачем платежів на рахунок кредитора в якості оплати за відсотками за користування кредитними коштами та тілом кредиту, а також не укладанням з його сторони угоди щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. У подальшому відповідач не здійснював оплати за кредитним договором.
01.12.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу № 01.12/2022-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 52 480,00 грн., з яких 16 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 36 480,00 грн. - сума процентів за користування кредитом.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначену при укладанні кредитного договору відповідного повідомлення.
Відповідач зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним не виконав.
З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4956359 від 22.10.2021 року в розмірі 52 480,00 грн., інфляційні втрати - 13 697 грн. 28 коп., три відсотки річних - 3 040 грн. 96 коп., сплачений судовий збір - 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі - 10 000,00 грн.
Ухвалою судді від 06.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про слухання справи за відсутності представника товариства, на позовних вимогах наполягає, просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за адресою місця проживання, що підтверджується поштовим повідомленням.
За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлявся судом про розгляд справи, а відтак вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників на підставі наявних письмових доказів.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
22.10.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 4956359 про надання споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем відповідно до вимог ч. 6, ч. 8 ст. 11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А129733», після чого відповідач отримала кредит в сумі 16 000,00 грн. на свою платіжну картку № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» про перерахування коштів (а.с. 37-41).
Згідно з п.п. 1.3, 1.4 умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 16 000,00 грн., строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 21.11.2021 року, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору (а.с. 99-108).
ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором № 4956359 виконало, та надало йому кредит в сумі 16 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 .
Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору, знижена процентна ставка 0,57 % в день та застосовується, якщо Споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк. Споживач, як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п. 4.2 договору; та у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.
Згідно з Карткою обліку Договору № 4956359 від 22.10.2021 року відповідачем жодних оплат в рахунок погашення заборгованості за наданим розміром кредиту та відсотків не здійснювалось (а.с. 16-26).
21.11.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим, на підставі п. 4.3 кредитного договору, кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль.
У подальшому відповідач оплат за кредитним договором не здійснював.
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514 ЦК України.
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Пунктами 3, 5.1 кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.
01.12.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено договір факторингу № 01.12/22-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором № 4956359 ( а.с. 65-73).
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача, шляхом направлення на її електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2, яку було нею зазначено при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення (а.с. 15).
Таким чином, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 4956359 від 22.10.2021 року.
Позивачем, який є правонаступником ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконані умови договору, а саме надано відповідачу кредитні кошти, у свою чергу, позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, як новим кредитором.
Відповідно до Картки обліку Договору № 4956359 від 22.10.2021 року вбачається, що станом на 30.11.2022 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 52 480,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16 000,00 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 36 480,00 грн. (а.с. 16-26).
Вказані докази не спростовані відповідачем.
Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач, якій прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних (а.с. 5), суд дійшов висновку що він здійснений правильно та з урахуванням приписів п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами, суд виходить з наступного.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Позивачем за звернення до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання ним правової допомоги позивачеві підтверджено договором про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023 року, укладеним між позивачем та адвокатом Столітнім М.М. (а.с. 75-77), звіт про надання правової допомоги від 26.01.2024 року на суму 10 000,00 грн. (а.с. 9), рахунком на оплату по замовленню № 2008/25/01 від 25.01.2024 року, який, зокрема, містить детальний опис наданих адвокатом позивачеві послу на загальну суму - 10 000,00 грн. (а.с. 14); платіжною інструкцією від 25.10.2024 року № 3001, що підтверджує сплату позивачем гонорару представникові в сумі 10 000,00 грн. (а.с. 12).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 року у справі № 910/4881/18, від 03.04.2020 року у справі № 920/653/19.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
З урахуванням вищевикладеного та того, що відповідач з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивача до суду не звертався, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Доказів понесення інших витрат представником позивача суду не надано, із заявами про намір надати докази понесення витрат після ухвалення рішення представник позивача до суду не звертався.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше двох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 08 травня 2024 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя В.Б. Кулик