ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4126/24 Справа № 235/2909/23 Суддя у 1-й інстанції - Хмельова С. М. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Бондар Я.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 235/2909/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Шахтобудівельна компанія» про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальності «Шахтобудівельна компанія»,

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2024 року,

встановив:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальності «Шахтобудівельна компанія» (далі по тексту ТОВ «Шахтобудівельна компанія») про відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що в період часу з 13 грудня 2017 року по 20 жовтня 2023 року позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Шахтобудівельна компанія». Наказом № 938-к від 19 жовтня 2023 року його було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію.

19жовтня 2023 року за результатами огляду міжрайонної медико-соціальної експертної комісії м. Покровськ, в зв`язку з професійним захворюванням, при первинному огляді, позивачу була встановлена III група інвалідності безстроково (з 19 жовтня 2023 року), що підтверджується Довідкою дерії 1ІААВ№ 541800.

За результатами визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потреби у наданні медичної та соціальної допомого, під час огляду, позивачу інваліду Ш групи було визначено ступінь втрати професійної працездатності, за сукупністю - 65 % з 19 жовтня 2023 року, що підтверджується довідкою міжрайонної МСЕК м. Покровськ серії 12 ААА № 092961.

Відповідно до медичного висновку Лікарсько-експертної комісії про наявність хронічного професійного характеру захворювання від 31 серпня 2023 року № 34/773, встановлені професійні захворювання, в клініці Професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва НАМИ України» - місце останньої роботи (з впливом небезпечних виробничих чинників) ТОВ «Шахтобудівельна компанія», прохідник. Висновок: хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН І-ІІ ступеня.

Період виникнення професійного захворювання припадає на періоди перебування в трудових відносинах саме з відповідачем.

Відповідно п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (за формою П-4) від 05 жовтня 2023 року (на ТОВ «Шахтобудівельна компанія», підземна гірничопрохідницька дільниця Дирекції з виробництва) зазначено, що хронічне професійне захворювання виникло у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії), недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від шуму, виконанням не в повному обсязі протипилових заходів (гідропилопридушення застосовувалось не на усіх ланках технологічного процесу). ОСОБА_1 працював в умовах впливу пилу, переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевищувала ГДК та виробничого шуму, еквівалентний рівень якого перевищував гранично допустимий.

Відповідно п. 18 причинами виникнення хронічного професійного захворювання стали, зокрема: завищенні показники вуглепородного пилу, важкості праці (фізичне динамічне навантаження) з перевищенням допустимих показників; маси вантажу, що підіймалася та переміщувалася, робоча поза в нахиленому положенні. Наведені показники норми в співвідношенні до фактичних.

Професійні захворювання, що виникли внаслідок праці в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, призвели до тривалих фізичних страждань, істотних змін у його житті. Так, негативні ознаки професійних захворювань стали активно проявлятися з 2019 року та з цього часу він був вимушений, постійно звертатися до лікувальних установ за медичною допомогою та проводити обстеження. Наслідки зазначених захворювань викликали у позивача постійний сильний біль в поперековому відділі хребта, задуху при фізичному навантаженні, головний біль з підвищенням артеріального тиску, довготривалий кашель, біль за грудиною та загальну слабкість.

Необхідність постійного лікування впливало на зміни в житті позивача, він був вимушений затрачати час на подолання негативних наслідків захворювання, які занепокоювали його та лишали можливості спілкування з родиною та близькими. Лікування впливало і на виробничі відносини з підприємством-відповідачем, бо керівництво було незадоволене частими, хоча й не нетривалими «лікарняними». Згодом, це призвело до вимушеного звільнення, але з підстав виходу на пенсію. Наслідки захворювання проявились і в побуті, бо через хронічні болі в попереку та нозі, серці - він не може піднімати важкі речі, виконувати тривалу роботу по дому.

Вищенаведені обставини дають позивачу підстави стверджувати, що діями відповідача, який не забезпечив безпечні умови праці, йому заподіяно моральну шкоду.

При визначені розміру заподіяної шкоди, позивач приймав до уваги наслідки та незворотність до фізіологічного відновлення, встановлену втрату професійної працездатності існуючу судову практику, щодо присудження розміру компенсації моральної шкоди в подібних справах.

У зв`язку з викладеним, просить з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на його користь в відшкодування моральної шкоди 136 045 гривень.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 110 000 гривень без утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» на користь держави судовий збір в сумі 1 073 гривень. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Шахтобудівельна компанія», просить рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що поза увагою суду першої інстанції залишилось, те, що позивач не надав доказів, які підтверджують провину відповідача у виникненні професійних захворювань у позивача. За весь час роботи на підприємстві відповідача позивач жодних скарг не заявляв, проходив обов`язкові медичні огляди, за результатами яких був визнаний здоровим та придатним до роботи. Судом не проаналізовано те, що на ТОВ «Шахтобудівельна компанія» постійно впроваджувались нові технології та постійно велась робота з пропаганди безпечних методів праці. Жоден засіб індивідуального захисту не може абсолютно убезпечити працівника від впливу шкідливого фактору, якщо сам працівник не докладає зусиль для збереження свого здоров`я.

Вина відповідача в настанні у позивача професійного захворювання жодним документом не встановлена та не визнана.

Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди у даній справі вважає явно завищеним.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Павлова О.О., посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги ТОВ «Шахтобудівельна компанія» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2024 року залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 13 грудня 2017 року по 20 жовтня 2023 року, звільнений 20 жовтня 2023 року у зв`язку з виходом на пенсію.

Стаж роботи ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих факторів склав 19 років 02 місяці 11 днів, за професією 05 років 07 місяців 29 днів, загальний стаж 20 років 10 місяців 26 днів.

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) по формі П-4 від 04 жовтня 2023 року, в пункті 17 вказано, що професійне захворювання виникло у зв`язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії), недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від шуму, виконанням не в повному обсязі протипилових заходів (гідропилопридушення застосовувалось не на усіх ланках технологічного процесу). ОСОБА_1 працював в умовах впливу пилу, переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевищувала ГДК та виробничого шуму, еквівалентний рівень якого перевищував гранично допустимий.

19жовтня 2023 року за результатами огляду міжрайонної медико-соціальної експертної комісії м. Покровськ, в зв`язку з професійним захворюванням, при первинному огляді, позивачу була встановлена III група інвалідності безстроково (з 19 жовтня 2023 року), що підтверджується Довідкою дерії 1ІААВ№ 541800.

За результатами визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потреби у наданні медичної та соціальної допомого, під час огляду, позивачу інваліду Ш групи було визначено ступінь втрати професійної працездатності, за сукупністю - 65% з 19 жовтня 2023 року, що підтверджується довідкою міжрайонної МСЕК м. Покровськ серії 12 ААА № 092961.

Відповідно медичного висновку Лікарсько-експертної комісії про наявність хронічного професійного характеру захворювання від 31 серпня 2023 року № 34/773, встановлені професійні захворювання, в клініці Професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці ім. Ю.І.Кундієва НАМИ України» - місце останньої роботи (з впливом небезпечних виробничих чинників) - ТОВ «Шахтобудівельна компанія», прохідник. Висновок: хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН І-ІІ ступеня.

Обґрунтуванням діагнозу професійного захворювання явились: дані проведених клініко-функціональних обстежень, динаміка захворювань, їх розвиток в період роботи; інформація про умови праці за даними санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 16 серпня 2023 року, згідно якої хворий підлягав дії фізичного навантаження, робочої пози, вимушених нахилів тулуба, параметри яких перевищують допустимі величини, пилу, концентрації якого перевищували ГДК, профмаршрут.

Протипоказана робота в умовах дії фізичного навантаження, вимушеній робочій позі, токсичних і подразнюючих речовин, несприятливого мікроклімату.

Відповідно до виписок та амбулаторної карти позивач регулярно лікується амбулаторно та в умовах стаціонару з 2019 року. Вказане та інші ознаки професійного захворювання також підтверджується й витягами з амбулаторної карти, відомостями виписок з амбулаторної карти, протоколами засідань.

Період виникнення професійного захворювання припадає на періоди перебування в трудових відносинах саме з відповідачем.

Відповідно п. 18 Акту причинами виникнення хронічного професійного захворювання стали, зокрема: завищенні показники вуглепородного пилу, важкості праці (фізичне динамічне навантаження) з перевищенням допустимих показників; маси вантажу, що підіймалася та переміщувалася, робоча поза в нахиленому положенні. Наведені показники норми в співвідношенні до фактичних.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами частини 2 статті 153, статті 173, частини 1 статті 237-1КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди.

Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Так, відповідно частин 1 - 4 статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною 1 статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Водночас, пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 04 жовтня 2023 року причиною виникнення професійних захворювань позивача є тривалий час впливу на працівника шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу.

Отже, роботодавець ТОВ «Шахтобудівельна компанія», під час роботи позивача на підприємстві, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Судом першої інстанції вірно встановлено порушення ТОВ «Шахтобудівельна компанія» норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у позивача професійних захворювань, а тому саме на роботодавця покладається обов`язок з відшкодування завданої моральної шкоди.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному.

При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги частини 2 статті 153КЗпП України та статті 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині, колегія суддів не приймає.

Суд, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями.

Позивач не може повернутися до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів.

Все це постійно і негативно позначається на його душевному та фізичному стані.

Тривалий процес лікування захворювання, пов`язаного з виробництвом, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманих позивачем професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача, відсоток втрати ним професійної працездатності у розмірі 65%, визнання його особою з інвалідністю третьої групи, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у його здоров`ї, що підтверджується виписними епікризами, які міститься в матеріалах справи.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в пункті 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів апеляційного суду не приймає доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість визначеного судом першої інстанції розміру моральної шкоди.

Відповідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що «у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині 3 статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Слід зауважити, що право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства.

Отже, з урахуванням того, що позивачу встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 65% та визнано особою з інвалідністю третьої групи, що безумовно тягне за собою зміни у буденному житті позивача, з огляду на тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди 110 000 гривень є розумним, виваженим і справедливим. Моральну шкоду позивачу завдано порушенням його законних прав на безпечні і нешкідливі умови праці ТОВ «Шахтобудівельна компанія», а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про покладення обов`язку з відшкодування завданої моральної шкоди у визначеному ним розмірі на ТОВ «Шахтобудівельна компанія».

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.п «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальності «Шахтобудівельна компанія» залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді:

Повний текст постанови складено 16 липня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста