УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року

м. Київ

справа № 361/7058/21

провадження № 61-9818ск24

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2022 року, ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 07 червня 2024 року у справі за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути із відповідача суму заборгованості у розмірі 320 250,00 грн.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2022 року позов задоволено. Стягнено із ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2015 року, за період із 06 липня 2018 року по 05 липня 2021 року в розмірі 320 250,00 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2022 року залишено без задоволення.

15 травня 2024 року не погодившись із заочним рішенням ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив до апеляційного суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 червня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2022 року у цій справі.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення особою, повідомленою належним чином про розгляд справи та відсутністю доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

07 липня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2022 року, ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 07 червня 2024 року у вказаній справі.

Дослідивши касаційну скаргу заявника колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2022 року та ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Ураховуючи наведене, оскарження рішення та ухвали суду першої інстанції без постанови апеляційного суду статтею 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 07 червня 2024 року слід відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Частиною першою статті 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно з частиною першою статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Саме цією нормою права керувався суд апеляційної інстанції, зазначивши, що наведених законом виключних випадків для відкриття апеляційного провадження у справі немає.

Суд апеляційної інстанції встановив, що строк на апеляційне оскарження починає відраховуватись з моменту постановлення ухвали від 01 березня 2023 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Апеляційна скарга подана відповідачем 15 травня 2024 року, тобто після спливу одного року з моменту постановлення оскаржуваної ухвали суду.

При цьому, відповідач ОСОБА_1 є стороною у справі, і був обізнаний про розгляд справи в суді, зокрема, в матеріалах справи наявне повідомлення про вручення ОСОБА_1 29 березня 2022 року судової повістки про виклик в судове засідання, призначене на 19 квітня 2022 року.

04 серпня 2022 року відповідач до суду першої інстанції подав заяву про перегляд заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2022 року.

Під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення відповідач подав заяву про закриття провадження.

Крім того, представником відповідача неодноразово подавались клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та клопотання про розгляд заяви без його участі.

Ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року про перегляд заочного рішення згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, надіслана судом 03 квітня 2023 року, зареєстрована 03 квітня 2023 року, забезпечено надання загального доступу 04 квітня 2023 року.

Отже, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний висновок міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 07 червня 2024 року є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2022 року, ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 07 червня 2024 року у справі за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров