І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Ляшенко Ю.С.,
Справа № 629/1973/24
Номер провадження 2/629/652/24
третя особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального провадження цивільну справу про позбавлення батьківських прав
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилалася на те, що перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем з травня 2020 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася дитина ОСОБА_3 . В подальшому 18.06.2021 сторони зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.07.2023. З 11 березня 2023 строни разом не проживають. Їх дитина страждає на тяжку хворобу, є дитиною з інвалідністю. Після народження дитини відповідач відсторонився від сім`ї, не працював, вів аморальний спосіб життя, участі в вихованні та лікуванні дитини не приймав, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Сплачуваних відповідачем за рішенням суду аліментів на дитину не вистачає. Позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Остапенко С.Ю. в наданому суду відзиві просила в задоволенні позову відмовити, зазначила, що саме на відповідача, як батька, припадає основна задача матеріального забезпечення дитини, в тому числі лікування в стаціонарах, в реабілітаційних центрах, санаторіях, тощо. Відповідачем погашено заборгованість по сплаті аліментів в короткий строк, що утворилася з початку воєнних дій. Відповідач регулярно направляє речі для розвитку дитини, одежу шляхом поштового відправлення на адресу позивача. Інформація, що зазначена у позові, стосується часу до 2020 року, в той час як дитина народилася в квітні 2021 року, наведені доводи не відносяться до справи, не свідчать про негативне ставлення відповідача до дитини. Позивачем не вказано, в чому саме полягає порушення відповідачем батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не надано жодного доказу на підтвердження невиконання відповідачем батьківських обов`язків. Відповідач намагається цікавитися життям та здоров`ям дитини, постійно намагається зв`язатися з позивачем, для того, щоб побачитися з донькою, однак позивачем чиниться опір у спілкуванні, у побаченнях відповідача з донькою. Після того, як позивач подала на розлучення, вона заблокувала відповідача в телефоні, а також в усіх соцмережах. Відповідач не притягувався до адміністративної відповідальності за невиконання або неналежне виконання батьківських обов`язків. До служби у справах дітей чи органу опіки та піклування відповідача не викликали з приводу невиконання або неналежне виконання батьківських обов`язків, та таке питання не розглядалось на відповідних комісіях. В 2024 році відповідач звернувся до служби у справах дітей стосовно визначення порядку та способу участі батька у вихованні дитини, але отримав відмову у зв`язку з тим, що позивачем подано позов до суду.
В наданій відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_1 адвокат Красноперов С.Г. зазначив, що відповідач намагається цікавитися життям та здоров`ям дитини, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, постійно розпочинає сварки, залякує позивачку, про один з таких випадків позивачем було подано заяву до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області про домашнє насильство.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Красноперов С.Г. у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі. Позивач вказувала, що вона, відповідач та дитина проживали в помешканні разом з батьками відповідача. Відповідач працював за кордоном. У зв`язку із тяжкою хворобою доньки, вона з дитиною знаходиться майже постійно в лікувальних, реабілітаційних закладах, і навіть під час знаходження в них відповідач належної допомоги їм не надавав, після лікування їх не забирав. У зв`язку з військовою агресією, позивач з дитиною навесні 2022 переїхала на проживання до м. Львів. Відповідач надсилав кошти на дитину, але недостатньо. Потім відповідач повернувся в Україну, вони разом у м. Львів прожили 3-4 місяці. В подальшому прийняли рішення повертатися додому, і під час цієї подорожі позивач прийняла рішення проживати окремо в смт. Краснопавлівка в сім`ї жінки, яка її виховувала. Відповідач навідувався до них, вона надавала відповідачу дитину. Однак відповідач з`являвся на підпитку, з`ясовував відносини, вчиняв сварки. Був випадок, що відповідач за дитиною не слідкував, повернув дитину в брудному одязі. Позивач вважає, що відповідача не цікавить дитина, його цікавить можливість отримати довідку, що дитина є дитиною з інвалідністю. 31.12.2023 мав місце скандал між сторонами, коли відповідач приїхав за місцем її проживання і просив її дозволити дитині відсвяткувати новий 2024 рік з ним та його батьками. Вона не дозволила. Після сварки і по теперішній час вона заблокувала номер телефона відповідача, щоб він не зміг їй додзвонитися. Вона сама телефонує з використанням відео зв`язку, але відповідач на зв`язок не виходить. Вважає, що відповідач може негативно впливати на дитину.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Остапенко С.Ю. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували. Відповідач зазначив, що працював за кордоном, повернувся в Україну, щоб бути зі своєю сім`єю. Він матеріально забезпечує дитину в розмірі, на який здатний, сплачує аліменти, на його прохання його матір надсилала поштові відправлення позивачці з дитиною. З часу, як позивачка вирішила проживати в смт. Краснопавлівка, він намагається бачитися з дитиною, приїжджав до них, однак двері йому позивач не відчиняла. Через те, що позивачка заблокувала його номер телефону, він з вересня 2023 не може додзвонитися і поспілкуватися з дитиною. Спиртне раніше він вживав, однак не зловживав. Зараз не вживає. Позивач йому не повідомила, що дитина була влаштована нею у ясла-садок, і відповідно він не мав можливості відвідувати дитину у садку. Дізнався про відвідування дитиною садку під час розгляду справи в суді.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області Трофимчук О.В., ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначили на наявність висновку Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Зауважили, що для батьків є необхідним досягнути взаєморозуміння між собою, і ставити інтереси дитини як найголовніші.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд доходить до такого.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.06.2021, який було розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.07.2023 /а.с. 16-17/.
Як вбачається з свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 /а.с.11/, позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно корінця медичного висновку № 9 про дитину інваліда віком до 16 років від 13.09.2023, виписки з історії хвороби № 4419/21 від 16.07.2021, виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 3112 від 27.07.2021 , № 3877 від 16.09.2021, результатів ехокардіографічного обстеження від 22.04.2021, консультативного висновку від 18.07.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має ряд захворювань /а.с. 14, 30-39/.
Відповідно до довідки № 775 від 03.10.2023, ОСОБА_1 отримує допомогу відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та на дітей з інвалідністю». Отримує допомогу на догляд та допомогу на дитину з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 13/.
Відповідно до довідки від 23.02.2024, ОСОБА_1 працевлаштована на підприємстві ТОВ «Стілнет» на посаді укладальника деталей та виробів з 11.05.2018 /а.с. 18/.
Як вбачається з витягу № 831 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20.02.2021, ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.19/.
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Частиною 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Позивачка посилається на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини як підстави для позбавлення його батьківських прав.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.
Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Згідно довідки № 04 від 18.03.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вихованкою групи № НОМЕР_2 КЗ «Краснопавлівський ЗДО (ясла-садок) комбінованого типу» Лозівської міської ради Харківської області.
З огляду на вік дитини та з метою забезпечення спокою емоційно-психічного стану дитини, її думка в судовому засіданні не заслуховувалася.
Як вбачається з акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 29.02.2024, за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснює догляд за дитиною до 3 років, яка є дитиною з інвалідністю; дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина з інвалідністю, вихованка КЗ «Краснопавлівський ЗДО (ясла-садок) комбінованого типу» Лозівської міської ради Харківської області; дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вихованка КЗ «Краснопавлівський ЗДО (ясла-садок) комбінованого типу» Лозівської міської ради Харківської області, прабабуся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , пенсіонер за віком. Для дітей облаштовано окремі спальні місця, місце для відпочинку, занять, ігор, проведення дозвілля. Діти забезпечені дитячими речами, одягом та взуттям відповідного віку та потреб дітей /а.с. 21/
У висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 28.05.2024 № 1133,зазначено, що відповідно до судового наказу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.04.2023 з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 офіційно працює, доглядає за дитиною з інвалідністю та отримує державну соціальну допомогу на її утримання, виконує всі рекомендації медичних працівників по лікуванню, щепленню і оздоровленню дитини. За місцем проживання створені належні умови для виховання та розвитку дитини, облаштовано окреме спальне місце, місце для відпочинку, ігор, помешкання обладнане необхідними меблями, побутовою технікою, речами, предметами побуту. Дівчинка забезпечена одягом, взуттям, засобами особистої гігієни, іграшками. Батько ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 офіційно не працює, має тимчасові заробітки. За місцем проживання створені задовільні умови. Малолітня ОСОБА_3 є вихованкою групи № 2 комунального закладу «Краснопавлівський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу» Лозівської міської ради Харківської області, перебуває на диспансерному обліку з приводу стану після хірургічного лікування вродженої вади серця. Відповідно до характеристики, наданої навчальним закладом 17.04.2024, мати ОСОБА_1 має тісний контакт з педагогами та адміністрацією ЗДО, дослухається до порад та рекомендацій щодо виховання і розвитку дитини. Дошкільний заклад дитина в дистанційному режимі відвідує регулярно, пропусків занять без поважних причин мама не допускає. Відповідно до інформації, наданої 03.05.2024 Лозівським міським центром соціальних служб, у результаті здійснення оцінки потреб батьків дитини ОСОБА_3 , з метою встановлення їх спроможності виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею, визначено задовільний стан забезпечення потреб дитини і позитивну здатність матері до належного виконання батьківських обов`язків, базові потреби дитини задовольняються. У висновку також вказується, що зі слів ОСОБА_2 колишня дружина ОСОБА_1 чинить перешкоди у спілкуванні з донькою. Чоловік має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. На даний час ОСОБА_8 офіційної роботи не має, але має тимчасовий неофіційний заробіток. Батько висловився проти позбавлення його батьківських прав. Зі слів, він має бажання брати участь у житті ОСОБА_9 . Від сплати аліментів на дитину не відмовляється.
Матеріали справи не містять доказів того, що є наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Доказів, що відповідач жорстоко поводився з дитиною або є хронічним алкоголіком, в справі немає.
Щодо того, що виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області як орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини, вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , стосовно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 61-63/, то жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Стосовно посилань у висновку, що ОСОБА_2 схильний до вчинення домашнього насильства, неодноразово був притягнутий до відповідальності за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також щодо аргументів позивачки щодо зловживання відповідача спиртним, вчинення домашнього насильства, то суд зазначає, що докази того, що відповідач схильний до вчинення домашнього насильства, неодноразово був притягнутий до відповідальності за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення суду надані не були.
Доказів того, що відповідач є залежним від алкоголю, матеріали справи не містять і в суді їх не надано. Відповідач пояснив, що не зловживає алкоголем, працює, сплачує аліменти. Дійсно, відповідач має тимчасові заробітки, але незначний дохід батька не є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Щодо стверджень, що відповідач батьківські обов`язки належним чином не виконує, участі у вихованні та розвитку дитини не приймає, не спілкується з нею особисто, то позивач підтвердила, що проживає з дитиною окремо від відповідача, через сварки з відповідачем з січня 2024 і по теперішній час заблокувала номер телефону відповідача, щоб він не міг додзвонитися.
Під час розгляду справи комунальним закладом «Краснопавлівський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу» Лозівської міської ради Харківської області була надана інформація щодо дитини від 13.06.2024 № 01-22/72, в якій було зазначено, що у закладі інформація про батька дитини і його контакти були відсутні, мамою дитини не надавалися. Станом на 13.06.2024 батько звернувся до закладу та виявив бажання брати участь в усіх заходах (в т.ч. дистанційно), що стосуються організації освітнього процесу доньки.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів /а.с. 83/, у боржника ОСОБА_2 станом на 09.05.2024 заборгованість зі сплати аліментів, відсутня.
Як вбачається з квитанцій до платіжної інструкції на переказ готівки /а.с. 84-87/, ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 були перераховані грошові кошти в рахунок аліментів 06.05.2024 на суму 2777 гривень, 2777 гривень, 10.05.2024 на суму 4900 гривень, 23.05.2024 на суму 2796 гривень.
Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_10 , яка є сусідкою позивачки, з якої спілкується приблизно шість років, показала, що відвідувала позивачку з дитиною у лікарні в м. Харкові. Відповідач не відвідував дитину у лікарні. З лікарі в м. Києві, відповідач позивачку з дитиною не зустрічав. Їй відомо, що відповідач шантажував позивачку, що забере дитину після розірвання шлюбу, він приїздив до дитини у стані алкогольного сп`яніння.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 , яка являється матір`ю відповідача, показала, що відповідач любить свою доньку, а ОСОБА_9 сприймає і любить відповідача, звертається до відповідача «тато». Протягом 2023 року відповідач надсилав на адресу позивачки, у смт. Краснопавлівка, дитяче харчування, одяг для дитини, позивач та відповідач спілкувалися, відповідач їздив по вихідним дням у смт. Краснопавлівка. Їй відомо, що позивачка не повідомила, що дитина відвідує дитячий садок, що вона заблокувала номер телефона відповідача.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 , яка являється рідною сестрою відповідача, показала, що ОСОБА_2 перебував та працював за кордоном, для того, щоб утримувати сім`ю. В той час, коли його не було, на його прохання, їх мати їздила у лікарю провідувати дитину, забирала позивачку з лікарні. Дитина називає відповідача татом. Відповідач повернувся з-за кордону, щоб бути з сім`єю. Але з часу проживання позивачки окремо, в спілкуванні відповідача з дитиною чиняться перешкоди, проводяться маніпулювання дитиною.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 , який близько 6-7 років знайомий з відповідачем, з яких останні 2 роки більш тісно, надав покази, що відповідач йому жалівся на те, що позивачка не дає можливості спілкуватися з дитиною, в присутності свідка, позивач неодноразово намагався додзвонитися позивачці, але марно у зв`язку з тим, що позивачка заблокувала номер телефону відповідача. Також вони намагалися найти зв`язок з позивачкою через соціальні мережі, але не змогли.
Згідно з пунктом 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.
Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
У рішенні по справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, пункт 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, пункт 87).
Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав є виключним і надзвичайним засобом впливу на недобросовісних матір, батька, є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.
Суд вважає, що матеріали справи не містять доказів того, що є наявні достатні підстави для позбавлення батька батьківських прав, позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_2 є особливо непридатним або явно неблагополучним, ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини,що дає можливість позбавити батька батьківських прав, а тому підстав для задоволення позову не вбачається.
Разом з тим, після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дитини, суд вважає необхідним зазначити і таке.
У п. 15 Постанови № 3 від 30.03.2007 року звертається увага, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Батько та мати повинні враховувати при здійсненні своїх батьківських прав та виконанні своїх батьківських обов`язків насамперед інтереси дитини, саме її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування, дитина повинна зростати в умовах турботи, як з боку матері, так і батька, незалежно від того, розірвано шлюб між батьками або ні, проживає хтось з батьків окремо від дитини або ні.
Слід відмітити, що в даних конкретних обставинах справи з боку батька убачається неналежне піклування про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, присутнє дещо легковажне ставлення до своїх батьківських обов`язків, відмічаються слабкі спроби батьків налагодити відносини між собою. Тому, судом звертається увага на те, що відповідачі для забезпечення інтересів дитини повинні їх виділити для себе як найважливіші, і для забезпечення цієї спільної мети та створення гармонійних умов для виховання і розвитку дитини дотримуватися у своїх взаємовідносинах взаємної поваги.
Пункт 18 Постанови 3 від 30.03.2007 року вказує, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
З огляду на викладене, виходячи із інтересів дитини, з урахуванням всіх обставин у справі, суд вважає доцільним відмовити в позові про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Керуючись статтями 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав відмовити.
Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Лозова Харківської області про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і покласти на Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської областіконтроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1
відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2
Повний текст рішення виготовлено 15.07.2024.
Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ