Справа № 174/476/23
п/с № 2-п/174/8/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Троцько О.В.,

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 174/476/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та залишення проживання дітей з матір`ю, третя особа Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12.09.2023 року було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та залишення проживання дітей з матір`ю, третя особа Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області

В наданій заяві ОСОБА_1 просив скасувати вказане заочне рішення та призначити справу до нового розгляду, посилаючись на те, що він не отримував судових повісток про виклик, взагалі не знав, що в судів розглядається зазначена справа, він не погоджується з заявленими позовними вимогами, не погоджується, з тим, щоб шлюб був розірваний, а спільні діти залишитись проживати з позивачем.

Ухвалою суду від 16.10.2024 року ОСОБА_1 було поновлено строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, а заяву призначено до судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Позивач ОСОБА_2 її представник та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні відповідач підтримав подану заяву та просив її задовольнити. Пояснив, що ніяких перешкод для доставки повістки не було, він мешкає за місцем реєстрації. Він нічого не знав про наявність заочного рішення, копію його особисто отримала 07.10.2024 року. Йому не була надана можливість під час розгляду справи надати свої заперечення, позов він не визнає. Пояснив, що ОСОБА_2 разом із дітьми виїхала за межі України, довгий час він не знав де знаходяться діти. Позивач перешкоджала його спілкуванню з ними. Постійно він спілкується із ними останні два місяці, коли дозволяє їх мати.

ОСОБА_2 працює на відстані 2-х годин від місця проживання, в тому ж місті вона вивчає англійську мову, тому їде рано в ранці і повертається пізно у вечері. Діти самі йдуть до школи, їдять бутерброди, самі залишаються за місцем проживання. Живуть вони у соціальному житлі, фактично за рахунок грошової допомоги, яку виділяє на дітей іноземна держава, адже ОСОБА_2 працює чотири години на день, грошей у неї мало. В жовтні 2024 року вона залишила дітей під наглядом знайомої та приїхала на десять днів в Україну. Діти виглядають не щасливими, у них велика психологічна травма.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12.07.2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та залишення проживання дітей з матір`ю, третя особа Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 31).

Заочним рішенням від 12.09.2023 року було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та залишення проживання дітей з матір`ю, третя особа Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 50-52).

Рішення отримане відповідачем особисто в канцелярії суду 07.10.2024 року, що підтверджується відповідною заявою (а.с. 69).

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1)відповідач належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3)відповідач не подав відзив;

4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зi змiсту вказаної норми випливає, що скасування заочного рiшення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення трьох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не надав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Щодо доводів відповідача про те, що він постійно проживає за адресою на яку направлялись листи, а тому обовязково би їх отримав, якщо б вони надходили слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів, судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання. До суду двічі повернулися конверти направлений на адресу відповідача із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», після повторної неявки відповідача в судове засідання за згодою позивача було ухвалено заочне рішення.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Крім того, у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 Верховний Суд зазначав, що наявна у справі довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у звязку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі№ 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18.

У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 зроблено висновок, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним».

Щодо доводів про можливість збереження шлюбу, суд враховує, що позивачем був поданий позов ще в травні 2023 року, станом на жовтень 2024 року позиція позивача очевидно не змінилась, сторони фактично проживають окремо і на теперішній час, не примирились. Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Будь-яких доказів можливості збереження сім`ї не надано, а тому відповідні аргументи є необґрунтованими та недоведеними.

Щодо інших доводів відповідача.

Суд підкреслює, що вимога про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей позивачем не заявлялась, а лише заявлялась вимога про залишення проживання неповнолітніх дочок сторін із матір`ю. Отже, вказані позовні вимоги не є тотожними.

У постанові від 15 січня 01.2020 року у справі № 200/952/18, провадження № 61-14859св19 Верховний Суд по справі в якій правовідносини є подібними та на яку суд першої інстанції посилався в тексті заочного рішення, вказано, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. При цьому в даній справі апеляційний суд (постанова від 17 липня 2019 року) не погодився із доводами апелянта про те, що місцевий суд фактично вирішив спір про місце проживання неповнолітньої дитини, оскільки вимоги про встановлення місця проживання неповнолітньої дитини позивачем не ставилось, а лише заявлялася вимога про залишення проживання неповнолітньої дочки сторін із матір`ю.

В даній справі посилання відповідача на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи вирішив спір про місце проживання дітей є помилковим, матеріали даної справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, відомостей про звернення ОСОБА_1 із позовом до суду про визначення місця проживання дітей із ним на час розгляду заяви про перегляд заочного рішення не надано. При цьому суд розяснює, що вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини в Україні покладено на суд або органи опіки та піклування.

Суд під час розгляду заяви враховує конкретні обставини справи, однак вважає, що відповідачем не наведені та не надані докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Доводи в заяві та пояснення відповідача в судовому засіданні свідчать про незгоду з судовим рішенням, а для цілей ч. 1 ст. 288 ЦПК України, яка визначає підстави скасування заочного рішення, вони суттєвого значення не мають.

Виходячи з цього, заочне рішення Вільногірського міського суду від 12.09.2023 року не може бути скасовано, а тому згідно приписів ч. 3 ст. 287 ЦПК України заяву слід залишити без задоволення, що тягне за собою можливість оскарження заочного рішення в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 287, 288, 352, 353, 355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 174/476/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та залишення проживання дітей з матір`ю, третя особа Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя І.А.Ілюшик