Справа № 713/1421/24
Провадження №2/713/327/24
08.07.2024 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Матейчук-Степан Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості ,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики .
В позові вказує, що 31 вересня 2023 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_3 (Позичальник) було укладено Договір позики грошей.
Згідно п. 1.1. Договору, Позикодавець передає Позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується їх повернути Позикодавцю, а також сплатити відсотки за користування позикою в порядку та на умовах, встановлених цим Договором.
Відповідно до п. 2.1. Договору, загальна сума позики складає 13 200 (тринадцять тисяч двісті) доларів США.
Згідно пункту 2.2. Договору Позичальник сплачує відсотки у розмірі 8% (вісім відсотків) в місяць від суми позики протягом строку користування позикою.
Таким чином, загальна сума позики складає 13 200 доларів США, що по курсу НБУ станом на 23.04.2024 року складає 525 096 гривень.
З суми 525 096 гривень 8% у місяць складає - 42 007 гривень 68 копійок.
Відповідач користувався позикою шість місяців (жовтень, листопад, грудень 2023 року та січень, лютий, березень 2024 року), а отже сума боргу по відсоткам складає - 252 046 гривень, 08 копійок.
Строк повернення позики становить 4 (чотири) календарних місяців. Тобто, Позичальник зобов`язаний був повернути грошові кошти ще до лютого 2024 року.
Позичальник незважаючи на умови договору позики, станом на момент звернення до суду даним позовом, свої зобов`язання не виконав та грошові кошти не повернув.
Також на адресу відповідача позивачем було надіслано претензію від 05 квітня 2024 рою щодо повернення грошових коштів які є предметом договору позики. Відповідач жодним чином не відреагував на вказану претензію.
Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики від 31.09.2023 року у розмірі 777142 , 08 (сімсот сімдесят сім тисяч сто сорок дві тисячі вісім копійок) , з яких сума боргу становить 525096 гривень та 8 % від суми позики 252 046,08 гривень, судовий збір у розмірі 7771,42 гривень та витрати на правничу (правову допомогу ) в розмірі 15 000 гривень .
В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. В заяві вимоги підтримують в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечують.
У судове засідання відповідач не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Причини своєї неявки суду не повідомив та не подав у встановлений судом строк відзив на позов.
З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України -кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України -здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України -кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За змістом ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 2 статтею 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Судом встановлено, що 31 вересня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір позики грошей.
Згідно п. 1.1. Договору, Позикодавець передає Позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується їх повернути Позикодавцю, а також сплатити відсотки за користування позикою в порядку та на умовах, встановлених цим Договором.
Відповідно до п. 2.1. Договору, загальна сума позики складає 13 200 (тринадцять тисяч двісті) доларів США.
Згідно пункту 2.2. Договору Позичальник сплачує відсотки у розмірі 8% (вісім відсотків) в місяць від суми позики протягом строку користування позикою. Загальна сума позики складає 13 200 доларів США, що по курсу НБУ станом на 23.04.2024 року складає 525 096 гривень.
З суми 525 096 гривень 8% у місяць складає - 42 007 гривень 68 копійок.
Відповідач користувався позикою шість місяців , сума боргу по відсоткам складає - 252 046 гривень, 08 копійок.
Строк повернення позики становить 4 (чотири) календарних місяців. Тобто, Позичальник зобов`язаний був повернути грошові кошти до лютого 2024 року.
Позичальник незважаючи на умови договору позики, на момент звернення до суду даним позовом, свої зобов`язання не виконав та грошові кошти не повернув.
На адресу відповідача було надіслано претензію від 05 квітня 2024 року щодо повернення грошових коштів , які є предметом договору позики. Відповідач не погасив заборгованість за договором позики.
Відідповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.
У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем.
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання.
За таких обставин, оскільки відповідач на день подання позову до суду зобов`язання не виконав, грошові кошти позивачу не повернув, суд приходить до висновку щодо задоволення позову ОСОБА_1 .
Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 7771,42 гривень гривень.
Відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України.
Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат позивачем на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи, до позовної заяви додано акт виконання робіт від 08.07.2024 року та платіжні доручення від 08.07.2024 року .
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до судової практики у питанні стягнення витрат на правову допомогу, заявник має довести, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У випадку відсутності документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, це є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,- задовольнити .
Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 заборгованість за договором позики від 31.09.2023 року у розмірі 777142 , 08 (сімсот сімдесят сім тисяч сто сорок дві тисячі вісім копійок) , з яких сума боргу становить 525096 гривень та 8 % від суми позики 252 046,08 гривень.
Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 7771,42 гривень та витрати на правничу (правову допомогу ) в розмірі 15 000 гривень .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Допустити негайне виконання рішення суду у частині відібрання неповнолітніх дітей.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителька АДРЕСА_2

Відповідач:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_1 .

Суддя Антоніна КИРИЛЯК