Провадження № 2/127/3804/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Боярова В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_6 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , через свого представника ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення.

Позов мотивовано тим, що позивач з 24.12.1998 року на підставі договору дарування є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_7 та у них є спільний повнолітній син - відповідач по справі ОСОБА_4 01.02.2022 року шлюб між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2. було розірвано за рішення суду. У зв`язку з тим, що подружні стосунки між сторонами були припиненні та спільне проживання у квартирі було неможливе, позивач змушений був проживати окремо та тривалий час він не проживав у даній квартирі. Наразі, між стороами склалися напруженні стосунки, вони не спілкуються, при цьому відповідачі продовжують проживати у квартирі позивача. Доступ до квартири позивач немає, ключі від квартири залишилися у відповідачів, при цьому, особисті речі позивача залишилися в квартирі. Крім того, вже тривалий час нараховується заборгованість зі спожиті комунальні послуги, які відповідачі не сплачують. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю ОСОБА_6 , а саме квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації та виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , без надання іншого житла.

Ухвалою суду від 26.09.2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків.

28.09.2023 року на адресу суду надійшла заява від позивача про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 11.10.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) осіб.

20.02.2024 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник зазначив, що відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Вказала, що позивачем ніякими доказами не підтверджено того, що нею здійснюються перешкоди у користуванні квартирою. Зазначив, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад 1 рік. Тому вказаний позов є необгрунтованим та підстав для виселення відповідачів немає.

Ухвалою суду від 09.05.2024 судом було витребувано докази по справі, а саме у КП «ВМБТІ» відомості про наявність у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 - нерухомого майна та факти його відчуження.

Ухвалою суду від 22.07.2024 судом було витребувано доказм по справі, а саме у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) інформацію про батьків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та їх дані, а також, чи являється ОСОБА_8 матір`ю ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.09.1991 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.02.2022 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6).

Згідно договору дарування від 24.12.1998 року ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_6 квартиру під номером АДРЕСА_1 . Вказане також підстерджується Витягом з ДРРПРМ (а.с.7-8).

Тобто квартира під номером АДРЕСА_1 набута позивачем на підставі договору дарування та є його особистою власністю.

Як вбачається з Довідки про місця проживання про склад сім' та реєстрацію №1612 ПП «Бокуд» за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_6 - квартиронаймач, ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_4 - син (а.с.11).

Також, відповідно до Довідок про реєстрацію місця проживання особи №68420 від 06.10.2023 року та №68421 від 06.10.2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідно до судового наказу виданого 06.10.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області вирішено стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_3 , ІПН НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_5 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_6 , ІПН НОМЕР_2 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (м. Вінниця, вул. 600-річчя, буд. 13, р/р НОМЕР_7 , АТ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ) борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в сумі 17 996 (сімнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 79 копійок, з яких: 17 581,77 грн. - борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 192,63 грн. - інфляційних; 222,39 грн. - 3% річних. (а.с.9).

Таклож, з Єдиного рахунку НОМЕР_8 вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 наявні заборгованість за комунальні послуги у розмірі 36 262,99 грн. (а.с.145 зворот).

27.07.2023 року ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 із вимогою про виселення та зняття з реєстрції з квартири АДРЕСА_1 , звільнення даної квартири від речей домашнього вжитку та погашення заборгованості з комунальних послуг та передачу ключі шляхом укладення акту прийому-передачі (а.с.4).

Відповідно до Листа №4182-8.2-19 від 04.09.2024 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінниуькій області, в архіві Відділу наявний аковий запис про шлюбу №2512 від 21.09.1991 року складений на ОСОБА_6 та Годемську (після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_2 ). Також в архіві Відділу наявник актовий запис про народження №4 від 05.02.1971 року складений на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.124).

З Листа №98суд/вих від 05.06.2024 року КП «ВМБТІ» вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи №14703 станом на 29.12.2012 року, право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_8 (а.с.94).

ОСОБА_6 звертався 06.06.2022 року до Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, з вимогами внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР з ознаками вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, що полягають у незаконному заволодінні будь-яким способом іншим важливим документом (а.с.142-143).

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Частиною 1 ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 травня 2015 р. у справі № 6-92цс15 передбачений ст. 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном - підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

Правовий висновок, викладений у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від16листопада 2016р.у справі№ 6-709цс16,вказує,що аналіз зазначеної норми (ст. 391 ЦК України) дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції пр. захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2,4, 7 та 11 до Конвенції» закріплені принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власник володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Враховуючи викладене, та те, що відповідачі спільним побутом з позивачем не пов`язані, не укладали договору найму житла, не є членами сім`ї позивача оскільки шлюб розірвано, а також, те що сторони перебувають у неприязних стосунках між собою, а тому їх право на користування чужим майном підлягає припиненню шляхом виселення на вимогу ОСОБА_6 , як власника цього майна.

Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 1 073,60 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 15, 16, 321, 383, 386, 391 ЦК України, керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю ОСОБА_6 , а саме квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації та виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , без надання іншого житла.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_4 , у відшкодування витрат із сплати судового збору 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 25.11.2024 року.

Суддя: