КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/4037/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Київ

Справа № 755/5369/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.

за участю секретаря судового засідання Дубінкіної М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року, постановлену у складі судді Арапіної Н.Є.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, третя особа - Голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Бахматський Олександр Олександрович про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконним та скасування наказу про скорочення чисельності та штату працівників,

встановив:

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 , від імені якої діяв адвокат ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до Пенсійного фонду України, третя особа - Голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Бахматський О.О. в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення позивача від 28 березня 2023 року № 66-к;

- поновити позивача на посаді головного спеціаліста відділу аналізу перевірок управління внутрішнього аудиту виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 31 березня 2023 року по дату винесення рішення виходячи із розрахунку середньоденної заробітної плати, яка становить 1114,86 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 100 000 грн;

- визнати незаконним та скасувати наказ «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» від 16.01.2023 року № 9-ОД.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_3 права представляти інтереси позивача, оскільки договір про надання адвокатом правничої допомоги не визнано недійсним. ОСОБА_3 не підпадає під поняття посадової та службової особи, на якого поширюється обмеження, визначені пунктом 3 частини першої статті 26 Закону України « Про запобігання корупції» № 1700-VII.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції порушив принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, адже її представник неодноразово наголошував, що він не відноситься до посадових та службових осіб визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», не є посадовою чи службовою особою Фонду соціального страхування чи Пенсійного фонду.

Так, з 16 вересня 2021 року ОСОБА_3 на підставі наказу від 15 вересня 2021 року № 30-к переведено на посаду заступника начальника відділу представництва інтересів Фонду в судах та взаємодії з правоохоронними органами юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та 30 січня 2023 року його було звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Фонд соціального страхування України є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням, а ОСОБА_3 , працюючи у Фонді соціального страхування України, виконував завдання та функції відповідно до посадової інструкції та підпорядковувався начальнику відділу та начальнику управління, не був наділений та не здійснював організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, тобто не був ані посадовою, ані службовою особою Фонду соціального страхування України, а в Пенсійному фонді України взагалі ніколи не працював.

Наголошує, що судом не було встановлено порушення обмежень, визначених в частині першій статті 26 Закону України «Про запобігання корупції», жодних звернень до суду з боку НАЗК щодо визнання будь- яких договорів, в яких однією стороною є ОСОБА_3 , на час прийняття оскаржуваної ухвали та даної апеляційної скарги не існує. Відтак, суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу без отримання рішення суду за зверненням НАЗК про визнання договору недійсним або іншого судового рішення, яким були б встановлені порушення визначені ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції» відносно ОСОБА_3 .

Також апелянт звертає увагу, що договір про надання правової допомоги є чинним, не оскаржувався та не розривався, тому поданий позов підписаний представником з наявністю відповідних повноважень, з необхідною процесуальною дієздатністю, а суд першої інстанції не повно з`ясував обставини, що призвело до ухвалення передчасного та незаконного судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Пенсійного фонду України просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. Зазначає, що ОСОБА_3 здійснює представництво інтересів за позовами колишніх працівників Фонду соціального страхування в ряді справ. Питання відсутності повноважень адвоката ОСОБА_3 у справах, де відповідачем був Фонд соціального страхування України, було предметом розгляду в Київському апеляційному суді у справах №759/7229/23, № 758/5144/23.

Вважає, що суд прийшов вірного висновку, що ОСОБА_3 , який, як колишній працівник Фонду, був наділений повноваженнями вчиняти дії від імені Фонду, положеннями п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції» заборонено протягом року після припинення відповідної діяльності представляти інтереси осіб у справах, в яких іншою стороною є установа, організація, в якій він працював.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити.

Представник відповідача Фролькіс О.А. просила апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 30 листопада 2023 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що ОСОБА_3 здійснює представництво ОСОБА_1 та звертався від її імені до суду, підписуючи позовну заяву та інші документи подані в процесі розгляду справи. Зважаючи на те, що ОСОБА_3 заборонено протягом року з дня припинення відповідної діяльності представляти інтереси будь-якої особи у справах і в тому числі в тих, що розглядаються в судах, в яких іншою стороною є орган, підприємство, установа, організація, в якому він працював на момент припинення зазначеної діяльності, оскільки це становить порушення п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції», тому позовну заяву до суду подано особою, яка не наділена правом звернення до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 21 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 , від імені якої діяв адвокат ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до Фонду соціального страхування України, третя особа - Голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Бахматський О.О. , в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення позивача від 28 березня 2023 року № 66-к; поновити позивача на посаді головного спеціаліста відділу аналізу перевірок управління внутрішнього аудиту виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 31 березня 2023 року по дату винесення рішення виходячи із розрахунку середньоденної заробітної плати, яка становить 1114,86 грн; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 100 000 грн;

- визнати незаконним та скасувати наказ «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» від 16.01.2023 року № 9-ОД.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 травня 2023 року відкрито провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду.

У червні 2023 року представник позивача ОСОБА_3 подав письмове клопотання про залучення до участі у справі правонаступника сторони відповідача.

Із 01 січня 2023 набрав чинності Закон України від 21 вересня 2022 року № 2620-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким Закон України від 23 вересня 1999 № 1105-XІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» викладено в новій редакції.

У пункті 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105-XІV (в редакції Закону № 2620-ІХ, що діє з 01 січня 2023 року) передбачено припинити ФССУ та управління виконавчої дирекції ФССУ, реорганізувавши їх шляхом приєднання до ПФ України з 01 січня 2023 року. Визначено, що ПФ України та його територіальні органи є правонаступниками ФССУ, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції ФССУ та їх відділень.

Державна реєстрація припинення Фонду соціального страхування України проведена 20 червня 2023 року.

Ухвалою суду від 02 серпня 2023 року до участі у справі залучено правонаступника відповідача Фонду соціального страхування України - Пенсійний фонд України.

26 вересня 2023 року представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про залишення позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, яке мотивовано тим, що представник позивача адвокат ОСОБА_3 до 30 січня 2023 року займав посаду заступника начальника відділу представництва інтересів Фонду соціального страхування України в судах та взаємодії з правоохоронними органами, а тому під час звернення до суду з даним позовом в інтересах ОСОБА_1 у квітні 2023 року ним порушено вимоги п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції», якою встановлено, що особам, уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, забороняється протягом року з дня припинення відповідної діяльності представляти інтереси будь-якої особи у справах (у тому числі в тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган, підприємство, установа, організація, в якому (яких) вони працювали на момент припинення зазначеної діяльності. Відповідно підпункту «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону посадові та службові особи інших державних органів, у тому числі Фонду соціального страхування України, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону (а.с. 14-15, т. 2)

Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 , що підписаний та поданий до суду її представником адвокатом ОСОБА_3, суд першої інстанції вказав, що адвокат ОСОБА_3, який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 у справі, в якій заявлені вимоги до Фонду соціального страхування України, правонаступником якого є Пенсійний фонд України, працював у Фонді соціального страхування України до 30 січня 2023 року.

Отже, звертаючись у квітні 2023 року до суду з позовом до Фонду соціального страхування України в інтересах ОСОБА_1 , адвокат ОСОБА_3 порушив приписи п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до яких особам, уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, забороняється: протягом року з дня припинення відповідної діяльності представляти інтереси будь-якої особи у справах (у тому числі в тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган, підприємство, установа, організація, в якому (яких) вони працювали на момент припинення зазначеної діяльності.

Встановивши, що позовну заяву до суду від імені позивача ОСОБА_1 подано особою, яка не мала повноважень (в силу прямої заборони на підставі п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції») на ведення справи, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Судом першої інстанції роз`яснено позивачу, що згідно з ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Стаття 257 ЦПК України передбачає вичерпний перелік підстав для залишення позовної заяви, провадження за якою відкрите, без розгляду через виникнення обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про запобігання корупції» особам, уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, забороняється:

1) протягом року з дня припинення відповідної діяльності укладати трудові договори (контракти) або вчиняти правочини у сфері підприємницької діяльності з юридичними особами приватного права або фізичними особами - підприємцями, якщо особи, зазначені в абзаці першому цієї частини, протягом року до дня припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування здійснювали повноваження з контролю, нагляду або підготовки чи прийняття відповідних рішень щодо діяльності цих юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців;

2) розголошувати або використовувати в інший спосіб у своїх інтересах інформацію, яка стала їм відома у зв`язку з виконанням службових повноважень, крім випадків, встановлених законом;

3) протягом року з дня припинення відповідної діяльності представляти інтереси будь-якої особи у справах (у тому числі в тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган, підприємство, установа, організація, в якому (яких) вони працювали на момент припинення зазначеної діяльності.

Порушення встановленого пунктом 1 частини першої цієї статті обмеження щодо укладення трудового договору (контракту) є підставою для припинення відповідного договору. Правочини у сфері підприємницької діяльності, вчинені з порушенням вимог пункту 1 частини першої цієї статті, можуть бути визнані недійсними. У разі виявлення порушень, передбачених частиною першою цієї статті, НАЗК України звертається до суду для припинення трудового договору (контракту), визнання правочину недійсним.

Судом встановлено, що предметом судового розгляду у даній справі є вимоги ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України, правонаступником якого є Пенсійний фонд України, третя особа: голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Бахматський О.О. про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Позов до суду від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 підписаний та поданий її представником - адвокатом ОСОБА_3

09 грудня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо поширення дії закону на членів правління Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Пенсійного фонду, Наглядової ради Пенсійного фонду та відповідних посадових осіб» № 1893-ІХ від 17 листопада 2021 року, відповідно до якого, зокрема, посадових та службових осіб Фонду соціального страхування України визначено суб`єктами, на яких поширюється дія Закону (п. 1 ч. 1 цього Закону).

З матеріалів справи встановлено, що 15 вересня 2021 року наказом № 30-к з 16 вересня 2021 року ОСОБА_3 переведено на посаду заступника начальника відділу представництва інтересів Фонду соціального страхування України в судах та взаємодії з правоохоронними органами юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

23 грудня 2021 року ОСОБА_3 ознайомлено з інформацією про обмеження та вимоги, встановлені Законом України «Про запобігання корупції» № 1700-VII, які розповсюджуються на посадових та службових осіб виконавчої дирекції ФССУ, про що свідчить його підпис у списку працівників юридичного управління виконавчої дирекції ФССУ ( а.с. 20, т. 2)

Таким чином, відповідно до ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", ОСОБА_3 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону і тому на нього поширюються обмеження, встановлені пунктом 3 частини 1 статті 26 Закону України «Про запобігання корупції».

26 січня 2023 року наказом № 28-к ОСОБА_3 звільнено з посади заступника начальника відділу представництва інтересів ФССУ в судах та взаємодії з правоохоронними органами юридичного управління виконавчої дирекції ФССУ з 30 січня 2023 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

28 серпня 2023 року НАЗК України повідомленням № 30-10/19688-23 підтвердило, що протягом року з 30 січня 2023 року представництво ОСОБА_3 як адвоката позивача в справі за позовом до Фонду соціального страхування України порушує вимоги пункту 3 частини першої статті 26 Закону № 1700-VII (а.с. 17-18, т. 2).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що адвокат ОСОБА_3 протягом року з дня припинення відповідної діяльності у Фонді соціального страхування України звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 з позовом, в якому іншою стороною є Фонд соціального страхування України, правонаступником якого є Пенсійний фонд України, де він працював на момент припинення діяльності, чим порушив обмеження, встановлені приписом п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції».

Виходячи з аналізу наведених норм матеріального і процесуального права, та встановлених судом першої інстанції обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовну заяву, подану адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , необхідно залишити без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що ОСОБА_3 працюючи у Фонді соціального страхування України на посаді заступника начальника відділу представництва інтересів Фонду в судах та взаємодії з правоохоронними органами юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України виконував завдання та функції відповідно до посадової інструкції та підпорядковувався начальнику відділу та начальнику управління, не спростовують ту обставину, що він був посадовою особою Фонду соціального страхування України, уповноваженою на виконання функцій держави, як то передбачено підпунктом «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Посилання позивача на листи Управління формування правових позицій з питань декларування та конфліктів інтересів Національного агентства з питань запобігання корупції, Управління внутрішнього контролю Національного агентства з питань запобігання корупції, Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в м. Києві Національної поліції України, що адресовані ОСОБА_3 на його письмові звернення, є безпідставним, оскільки вказані листи не є нормативно-правовими актами, носять лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 має право здійснювати представництво інтересів позивача допоки не розірвано договір надання правничої допомоги з його представником (визнано нечинним), або останнього не буде притягнуто до відповідальності, шляхом складання протоколу, є безпідставними та суперечать пункту 3 частини першої статті 26 Закону № 1700-VII, що містить пряму заборону ОСОБА_3 протягом року з моменту звільнення представляти інтереси будь-якої особи у справах і в тому числі в тих, що розглядаються в судах, в яких іншою стороною є орган, підприємство, установа, організація, в яких він працював на момент припинення діяльності.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 10 липня 2024 року у справі № 758/4453/23 з аналогічних правовідносин, в якій інтереси позивача також представляв адвокат ОСОБА_3, «Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що звернення ОСОБА_3 у квітні 2023 року, тобто до спливу річного строку після звільнення з посади заступника начальника відділу представництва інтересів ФССУ в судах та взаємодії з правоохоронними органами юридичного управління виконавчої дирекції ФССУ, в інтересах ОСОБА-1 до суду з позовом до ФССУ (правонаступником якого у справі з липня 2023 року є Пенсійний фонд України) про вирішення трудового спору порушує положення пункту 3 частини першої статті 26 Закону № 1700-VII, яка містить пряму заборону ОСОБА_3 протягом року з дня припинення відповідної діяльності представляти інтереси будь-якої особи у справах (у тому числі в тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган, підприємство, установа, організація, в якому (яких) вони працювали на момент припинення зазначеної діяльності.

Неможливість ОСОБА_3 здійснювати представництво позивача в справі за позовом до ФССУ протягом року з 30 січня 2023 року відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 26 Закону № 1700-VII підтвердило і НАЗК України у повідомленні від 28 серпня 2023 року № 30-10/19688-23.

Колегія суддів враховує, що за вимогами пункту 15 частини першої статті 11 Закону № 1700-VII до повноважень НАЗК України належать надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, застосування інших положень цього Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів, захисту викривачів.

Зазначені обставини позбавляють ОСОБА_3 права на звернення до суду в інтересах ОСОБА-1, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України є підставою для залишення його позовної заяви без розгляду».

Отже, доводи апеляційної скарги позивача, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2024 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.