Справа № 204/2868/18
Провадження № 6/204/425/24 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_1 із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви вказано, що 24.17.2018 р. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було прийняте рішення справі про визнання до виконання на території України рішення Ленінського районного суду м Єкатеринбургу Свердловської області РФ від 19.03.2018р., згідно якого стягнуто з заявниці на користь ОСОБА_2 12701,0 грн. та виданий виконавчий лист від 04.12.2018 року. Згідно свідоцтва про зміну імені від 12.01.2018 року ОСОБА_2 набув прізвище ОСОБА_3 . Натепер, згідно вказаного виконавчого листа, на виконанні Другого правобережного відділу Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження №57923636. Так, станом на 10.10.2024 року за виконавчими провадженнями розмір її боргу становить 5108,52 грн. Вказана інформація підтверджується довідкою державного виконавця Другого правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра ПМУМЮ (м. Одеса) Совєтської А. Натомість, 01.10.2024 року постановою Дніпровського апеляційного суду по справі було скасовано рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.23 року та ухвалено нове рішення, яким задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації вартості 1/2 частини квартири, стягнуто з останнього на її користь 1 756 095,60 грн., а також судові витрати 10 510,0 грн. Рішення набрало законної сили в день проголошення та є обов`язковим до виконання. З наведеного вбачається, що станом на 10.10.24 року розмір заборгованості ОСОБА_4 переді заявницею становить 1 766 605,60 грн. Оскільки вимоги сторін один до одного складаються зі стягнення грошових коштів, а тому є однорідними, на підставі чого 10.10.24 року заявницею було проведено залік взаємних вимог, згідно якого сума боргу ОСОБА_4 зменшилася на суму 5108,52 грн., яка значилася у вказаному виконавчому провадженні, а її зобов`язання за вказаним виконавчім листом припинилося. Тому є підстави вважати що її зобов`язання по виконавчому листу від 04.12.2018 року по справі №204/2868/18 припинилося і в подальшому не підлягає виконанню.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, раніше надала заяву відповідно до якої просила задовольнити подану нею заяву та визнати виконавчий лист у цій справі таким, що не підлягає виконанню. Розгляд справи просила здійснити без її участі.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомленні належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

В судовому засіданні було встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2018 року у справі №204/2868/18 клопотання ОСОБА_5 задоволено. Визнано та дозволено примусово виконати на території України ухвалу Ленінського районного суду м. Єкатеринбург (Російська Федерація) від 19 березня 2018 року у справі №2-2177/2018 (26) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та акту прийому передачі грошових коштів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судові витрати у справі № 2-2177/2018 (26) у розмірі 12 701 грн на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Єкатеринбург (Російська Федерація) від 19 березня 2018 року.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2018 року у справі №204/2868/18 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року залишити без змін.

Тобто ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2018 року у справі №204/2868/18 набрала законної сили - 13 лютого 2019 року.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року по справі №206/3502/20 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про компенсацію вартості 1/2 частини квартири відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року по справі №206/3502/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року скасовано та прийнято нове рішення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про компенсацію вартості 1/2 частини квартири задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) компенсацію вартості 1/2 частини квартири в розмірі 1 756 095,60 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 10 510 грн. Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 15 765 грн

Заявницею було направлено ОСОБА_4 заяву про зарахування однорідних зустрічних вимог, відповідно до якої вказано, що на виконанні Другого правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокодацькому райоонах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувають виконавчі провадженні №55066306, 55864127, 57580224, 57923636, які заведені у виконавчому провадженні №5762100, в якому стягувачем є ОСОБА_4 , а боржником ОСОБА_2 . Так станом на 10.10.2024 року за виконавчим провадженням розмір боргу заявниці становить 38 982,69 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року по справі №206/3502/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2023 року скасовано та прийнято нове рішення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про компенсацію вартості 1/2 частини квартири задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) компенсацію вартості 1/2 частини квартири в розмірі 1 756 095,60 грн., а також судові витрати. Рішення набрало законної сили в день проголошення та є обов`язковим до виконання. Оскільки вимоги сторін один до одного складаються зі стягнення грошових коштів, а тому є однорідними. Отже вважає за доцільне здійснити зарахування зустрічних вимог: 1766605,60 - 38982,69 = 1 727622,91 грн. Відтак, за результатами заліку вимог залишок боргу ОСОБА_4 перед ОСОБА_2 складатиме 1727622,91 грн.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (частина друга статті 432 ЦПК України).

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року в справі № 755/15479/14-ц (провадження № 61-1592св17)).

Зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін (стаття 601 ЦК України).

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України).

Для приватного права апріорі притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема, в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 липня 2022 року в справі № 303/2983/19 (провадження № 61-4745св21), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2024 року в справі № 712/3590/22 (провадження № 61-14297сво23)).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частини перша, друга статті 202 ЦК України).

До односторонніх правочинів, зокрема, відноситься: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини, згода іншого співвласника на розпорядження спільним майном; заява про здійснення зарахування. При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) від однієї сторони. Між цим така сторона може бути представлена декількома особами, прикладом чого може виступати видання довіреності двома та більше особами, спільний заповіт подружжя та ін. (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 761/33621/18 (провадження № 61-5484св20)).

Залежно від сприйняття волі сторони одностороннього правочину такі правочини поділяються на:

суто односторонні - не адресовані нікому та без потреби в прийнятті їх іншою (іншими) особою. До них, зокрема, належить відмова від права власності, відмова від спадщини, прийняття спадщини;

такі, що розраховані на їх сприйняття іншими особами, до яких можливо віднести, зокрема, оголошення конкурсу, публічну обіцянку винагороди, відмову від спадщини на користь іншої особи, видачу довіреності, видачу векселя, розміщення цінних паперів, односторонню відмову від договору (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 357/15284/18 (провадження № 61-13518св21), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2024 року в справі № 712/3590/22 (провадження № 61-14297сво23)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 квітня 2019 року в справі № 918/539/18 вказано, що:

«спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством; за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку».

У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року в справі № 826/17678/15 зазначено, що:

«15. При тлумаченні наведених норм слід виходити з того, що зустрічність вимог передбачає одночасну участь сторін у двох зобов`язаннях, де кредитор за одним зобов`язанням є боржником в іншому. Тобто, сторони одночасно беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, і навпаки. Що ж до однорідності вимог, то вона визначається їхньою правовою природою та матеріальним змістом (вираженням) і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобов`язань. Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобов`язання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, тоді як підстави виникнення зобов`язань можуть бути різними.

16. Із цього приводу Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду та Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в низці судових рішень дотримуються послідовної позиції щодо умов, яким мають відповідати вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, зокрема, вони мають: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань із передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог поширюється на їхню правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (постанова від 31.01.2020 у справі №1340/3649/18; постанова від 16.04.2019 у справі №911/483/18; постанова від 21.11.2018 у справі №755/9929/15-ц)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 квітня 2024 року у справі № 922/3850/23 зазначено, що:

«потрібно розмежовувати зарахування та заяву про зарахування, оскільки, сама по собі наявність зустрічних однорідних вимог не призводить до їх зарахування, і, відповідно не припиняє зобов`язання, для цього (припинення зобов`язання) необхідна наявність заяви про зарахування зустрічних вимог хоча б однієї із сторін.

Заява однієї із сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата, а потребує лише сприйняття заяви останнім. Наслідком подання заяви про зарахування зустрічних вимог, за наявності передбачених умов для зарахування, є остаточне і безповоротне припинення відповідних зобов`язань повністю або частково.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог можливе на будь-якій стадії розвитку відносин сторін, у тому числі й на стадії виконання судового рішення».

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що до заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 було долучено заяву про проведення зарахування зустрічних вимог, до заяви додано докази її направлення, а саме опис до цінного листа, накладну, фіскальний чек, в матеріалах справи відсутні докази, що сторони урегулювали застосування в своїх відносинах юридично-значимих повідомлень (зокрема, порядок надсилання, визначати, коли повідомлення вважатиметься отриманим).

Згідно трекінгу з сайту Укрпошта 654 вбачається, що заяву не отримано, конверт було повернуто відправнику, у зв`язку із закінченням строку встановленого терміну зберігання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 липня 2024 року по справі № 824/224/21 (провадження № 61-7109ав24).

Відтак, матеріали справи не містять безспірних доказів припинення зобов`язань шляхом взаємозаліку однорідних вимог, як вважає заявник.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 18, 76, 77, 81, 182-183, 223, 247, 258-261, 352-355, п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Самсонова