Номер провадження: 22-ц/813/4334/24
Справа № 522/9048/23-Е
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Сєвєрової Є.С.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ОСОБА_1 адвоката Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 січня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Федчишеної Т.Ю., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення коштів у порядку спадкування,

встановив:

09.05.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України (далі - ГУ ПФУ) в Одеській області про стягнення коштів у порядку спадкування у розмірі 311 167,17 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка за життя 19.07.2005 року на випадок своєї смерті зробила розпорядження та склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповіла позивачці ОСОБА_1 . Державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Бойченко О.Є. 23.01.2023 року на ім`я ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з недоотриманої пенсії у розмірі 311 167,17 грн., відповідно до довідки, виданої Відділом опрацювання пенсійної документації № 2 ГУ ПФУ в Одеській області від 19.09.2022 року за № 1500-0502-8/95588. 08.02.2022 року позивачка звернулася до відповідача щодо виплати недоотриманої пенсії, однак їй було надано відповідь, що розмір пенсії, належний позивачу до виплати, розраховано відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 26.01.2020 року по 31.12.2021 року та становить 127 552,49 грн. При цьому відповідач, як на підставу невиплати позивачу коштів, посилався на незатвердження бюджету Пенсійного фонду.

Вважаючи, що відмова відповідача у виплаті всієї суми пенсії не ґрунтується на вимогах закону, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь набуту в порядку спадкування за заповітом суму недоотриманої пенсії після смерті ОСОБА_2 у розмірі 311 167,17 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 311 167,17 грн. недоотриманої пенсії у порядку спадкування за заповітом, а також судовий збір у розмірі 3 111,67 грн. (а.с.73-78).

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області ставить питання про скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.86-87).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Петренко Н.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги (а.с.132-133).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, за участю представника ОСОБА_1 адвоката Петренко Н.О. та у відсутність відповідача, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (а.с.140-145).

Колегією суддів було також враховано заяву представника ГУ ПФУ в Одеській області про розгляд справи за відсутності представника ГУ ПФУ в Одеській області (а.с.146).

У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу у відкритому судовому засіданні, за участю представника позивача.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії у відповідності до положень ст. 1227 ЦК України, у тому розмірі, в якому спадкодавець мала право на їх отримання на момент своєї смерті (а.с.73-78).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.13).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є позивачка ОСОБА_1 (а.с.21).

23.01.2023 року державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Бойченко О.Є. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я позивачки на спадщину, яка складається з недоотриманої спадкодавцем за життя пенсії у розмірі 311 167,17 грн. на підставі довідки, виданої Відділом опрацювання пенсійної документації № 2 ГУ ПФУ в Одеський області від 19.09.2022 року за № 1500-0502-8/95588 (а.с.14, 21).

Довідка № 2 ГУ ПФУ в Одеський області від 19.09.2022 року за № 1500-0502-8/95588 та свідоцтво про право на спадщину за законом № 4-14 від 23.01.2023 року у встановленому законом порядку учасниками справи не спростовувались.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Колегія суддів також зазначає, що норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачка успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії у відповідності до ст. 1227 ЦК України, у тому розмірі, в якому спадкодавець мала право на виплату на момент своєї смерті.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги про порушення норм процесуального права, колегія суддів зазначає.

Відповідач по справі ГУ ПФУ в Одеській області зареєстрований в підсистемі Електронний Суд та має доступ до матеріалів справі у повному об`ємі. Розгляд справи відкладався неодноразово на підставі клопотань відповідача по справі (а.с.48-49, 61-62). Окрім того, відвід по справі є правом, а не обов`язком сторони по справі. Сторони мають користуватися своїми правами добросовісно. Таким чином, колегія суддів також не приймає до уваги доводи заявника апеляційної скарги в цій частині.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення прийнято у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Через перебування судді Комлевої О.С. на лікарняному, повне судове рішення складено 25.11.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова