Справа №707/714/24
Провадження №2/707/486/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2024 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Бароніна Д.Б.,
за участю секретаря Костроміної Л.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -
1.Позиції сторін, процесуальні дії
1.1. ОСОБА_2 звернувся через свого представника до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.03.1998 між ним та відповідачем укладено договір купівлі-продажу домоволодіння, згідно з яким він придбав житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір був зареєстрований у Черкаській філії Придніпровської товарної біржі у відповідності з діючим на той час законодавством. В даний час, маючи бажання провести відчуження належного йому будинку, позивач звернувся до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Рубан С.С., яка надала йому письмове роз`яснення про неможливість посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння, так як на момент його придбання договір не було посвідчено нотаріально. Позивач вважає, що наявність реєстрації договору купівлі-продажу від 10.03.1998 на вказаний будинок у КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», а також відсутність претензій зі сторони продавця, свідчить про те, що умови договору сторонами було повністю виконано. Позивач володіє та користується придбаним будинком за договором та сплачує відповідні платежі за надання комунальних послуг за цей будинок, а тому вважає, що виконання договору купівлі-продажу від 10.03.1998 року повністю відбулося. У зв`язку із цим позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку з господарським спорудами АДРЕСА_2 , укладеного між ним та відповідачем 10.03.1998 на Черкаській філії Придніпровської товарної біржі.
1.2. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, які викладені у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяву про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
2.Обставини справи, зміст спірних правовідносин
2.1. Відповідно до договору купівлі-продажу домоволодіння № 119/НД, укладеного 10.03.1998 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 придбав житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір був зареєстрований директором Черкаської філії Придніпровської товарної біржі.
Відповідно до роз`яснення № 78/01-16, виданого 13.03.2023 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Рубан С.С., позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у посвідченні договору дарування вищевказаного домоволодіння, так як договір купівлі-продажу від 10.03.1998 не було посвідчено нотаріально.
3.Релевантні джерела права
3.1. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» (в редакції, чинній на час укладення спірного договору 10.03.1998) біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.
Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
3.2. Згідно зі ст. 41 ЦК УРСР (тут і далі в редакції, чинній на час укладення спірного договору 10.03.1998) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.
Відповідно до статті 42 ЦК УРСР угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).
Згідно зі ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.
Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку і його реєстрація органами місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
3.3. У постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 389/122/16ц зазначено, що для визнання судом угоди дійсною повинен мати місце не лише факт повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також факт ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 березня 2024 року у справі № 336/6023/20 вказав, що на рівні ЦК УРСР 1963 року не передбачалося правила про пріоритетність його норм над нормами інших законів.
У частині другій статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) міститься спеціальна норма щодо положень статті 47 та 227 ЦК УРСР 1963 року. Адже статті 47 і 227 ЦК УРСР 1963 року внормовували форму угоди/договору купівлі-продажу жилого будинку, а частина друга статті 15 Закону «Про товарну біржу» регулювала форму цього договору у вужчому розумінні - як укладеного на товарній біржі.
Спеціальна норма (частина друга статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)) має перевагу над загальними (статті 47 та 227 ЦК УРСР 1963 року) нормами (lex specialis derogat generali). Прийнята пізніше в часі спеціальна норма (частина друга статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин))) має перевагу над загальними (статті 47 та 227 ЦК УРСР 1963 року) нормами (lex posterior derogat priori).
Відповідно, укладення договору на товарній біржі унеможливлювало його нотаріальне посвідчення в силу прямої вказівки на це в законі.
4.Оцінка доказів та аргументів сторін
4.1. Суд звертає увагу на те, що спеціальна норма (частина друга статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)) має перевагу над загальними (статті 47 та 227 ЦК УРСР 1963 року) нормами. Прийнята пізніше в часі спеціальна норма (частина друга статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин))) має перевагу над загальними (статті 47 та 227 ЦК УРСР 1963 року) нормами.
Відповідно, укладення спірного договору на товарній біржі унеможливлювало його нотаріальне посвідчення в силу прямої вказівки на це в законі. Отже, позивач не довів підстав для визнання спірного договору дійсним.
Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися до нотаріуса з приводу укладення договору дарування спірного житлового будинку з урахуванням висновків Верховного Суду, які викладені в постанові від 25 березня 2024 року у справі № 336/6023/20. В разі відмови нотаріуса у вчиненні відповідної нотаріальної дії, позивач має право оскаржити таку відмову згідно зі ст. 50 Закону України «Про нотаріат».
4.2. Враховуючи вищенаведені висновки, суд вважає, що заявлений позов є необґрунтованим, а тому у задоволенні позову ОСОБА_2 належить відмовити.
5.Розподіл судових витрат
5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено і відповідач не надав доказів понесення ним судових витрат, суд вважає, що судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Д. Б. Баронін