ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9749/24 Справа № 237/1035/24 Суддя у 1-й інстанції - Приходько В.А. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

справа № 237/1035/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Селидівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Блізнова Мирослава Анатоліївна, на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 липня 2024 року, яке ухвалено суддею Приходько В.А. у місті Курахове Донецької області та повне судове рішення складено 29 липня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Селидівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про встановлення факту неправильності зазначення в актовому записі про народження відомостей про ім`я та внесення змін до актового запису цивільного стану про народження щодо відомостей про ім`я.

Позовна заява обґрунтована тим, що представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , діючи в інтересах позивача, звернулась до Селидівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції з заявою про видачу повторно свідоцтва про народження ОСОБА_1 , видане на дошлюбне прізвище останньої « ОСОБА_3 ».

20 лютого 2024 року відповідачем було видане повторно свідоцтво про народження на ім`я « ОСОБА_4 », однак вірне ім`я позивачки « ОСОБА_5 », що підтверджується копією паспорта та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, а також копією рішення Мар`їнського районного суду Донецької області про розірвання шлюбу.

На теперішній час у позивачки ОСОБА_1 відсутня можливість для особистого звернення до відповідача з відповідною заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану через перебування поза межами України.

На підставі вищевикладеного, позивач просила суд визнати неправильним зазначення імені «Іна» в актовому записі про її народження, встановити вірним « ОСОБА_5 » та внести відповідні зміни до актового запису про народження, а саме: в графі «ім`я» змінити « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_5 ».

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 липня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням через свого представника адвоката Блізнову М.А., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати у повному обсязі, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнии позовні вимоги позивача.

Представник позивача зазначає, що листом Селидівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 09 квітня 2024 року № 109/123-26-24-28.34/28.34 представнику позивача було повідомлено, що з заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану може звернутися особа, щодо якої складено актовий запис, проте, на теперішній час у позивачки ОСОБА_1 відсутня можливість для особистого звернення до відповідача з відповідною заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану через перебування поза межами України.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданий 09 вересня 1999 року Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області, в графі прізвище, ім`я, по батькові зазначено « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера зазначено, що ОСОБА_1 одержала номер НОМЕР_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 20 лютого 2024 року зазначено, що відповідно до актового запису № 49 від 03 червня 1989 року, що склав відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Мар`їнського району управління юстиції у Донецькій області, до реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 , прізвище дружини « ОСОБА_3 ».

Факт розірвання шлюбу підтверджується рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 18 жовтня 2012 року, згідно якого після розірвання шлюбу ОСОБА_1 за її вибором залишила шлюбне прізвище « ОСОБА_8 ».

Згідно копії свідоцтва про народження, видане повторно 20 лютого 2024 року Селидівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції серії НОМЕР_3 вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась « ОСОБА_9 ».

Вказані обставини у своїй сукупності підтверджують неправильність запису імені позивачки у свідоцтві про народження.

Разом з цим, згідно листа в.о. начальника відділу Селидівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Фролової І., на запит адвоката Блізнової М.А., було запропоновано громадянці ОСОБА_1 особисто звернутись до відділу реєстрації актів цивільного стану з питання внесення змін до актового запису цивільного стану.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивачки, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відсутній спір та підстава для звернення до суду.

Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду першої інстанції, з огляду на натупне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану відноситься державна реєстрація народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до положень п. 2.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року громадяни України, які проживають на тимчасово окупованій території України, подають заяву про внесення змін до актового запису цивільного стану до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території на їх вибір. Громадяни України, які переселилися з тимчасово окупованої території України, подають заяву про внесення змін до актового запису цивільного стану до відділу державної реєстрації актів цивільного стану на їх вибір.

Відповідно до положень п. 2.5 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається особою, щодо якої складено актовий запис.

Згідно п.1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Враховуючи вищевикладене, суд зауважує, що кожен орган діє в межах своїх повноважень, органи цивільного стану покликані займатись веденням актів цивільного стану особи. В тому числі є порядок про зміну особистих даних за заявою особи.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Під час розгляду справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Із відповіді Селидівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції вбачається, що позивачці і її представнику роз`яснено порядок звернення до органів реєстрації цивільного стану із відповідною заявою, а не відмовлено у внесенні змін до актового запису, що свідчить про відсутність спору та, відповідно підставою для відмови в задоволенні такого позову.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають та за своїм змістом переважно спрямовані на переоцінку доказів.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, ч.1 ст.369, ст.374, ст.375, ст.ст.381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від іменв та в інтересах якої діє адвокат Блізнова Мирослава Анатоліївна, залишити без задоволення.

Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2024 року.

Головуючий:

Судді: