КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/9933/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024року місто Київ

справа №753/11897/23

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретарів судового засідання - Балкової А.С., Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Комаревцевої Л.В., повний текст рішення складено 27 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім'ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Козинської селищної ради Обухівського району Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способу участі батька у вихованні дітей, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову просив:

зобов'язати ОСОБА_3 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши наступні обов'язки матері - ОСОБА_3 :

письмово погоджувати з батьком постійну або тимчасову зміну фактичного місця проживання дітей;

завчасно (не пізніше, ніж за 3 календарні дні) інформувати батька про неможливість проведення побачень із дітьми у разі виникнення обставин, які перешкоджають побаченню з батьком (документально підтверджена хвороба дітей, відсутність у місці проживання внаслідок оздоровлення, документально підтверджене перебування на змаганнях/турнірах, стихійні лиха, катастрофи техногенного характеру);

утримуватись від зловживань та створення штучних перешкод у вихованні дітей батьком;

своєчасно передавати дітей батькові для тимчасового перебування або проводження часу, з урахуванням визначеного вище графіку особистого спілкування батька з дітьми;

надати дітям можливість спілкуватися з батьком та з родичами по лінії батька телефоном, за допомогою Skype-зв'язку, месенджерів та інших застосунків без контролю та погодження з матір'ю;

дбати про збереження та зміцнення здоров'я дітей, забезпечити дітей якісними продуктами харчування, неухильно стежити за дотриманням дітьми здорового способу життя;

забезпечити контроль та створити належні умови, у міру своїх можливостей, за отриманням дітьми належного рівня освіти;

забезпечити інтелектуальний, фізичний та психологічний розвиток дітей шляхом відвідування ними різноманітних занять, спортивних секцій, шкіл, наукових та творчих гуртків, додаткових занять з репетиторами та тренерами тощо, із обов'язковим завчасним узгодженням із батьком;

забезпечити дітям належні житлові та побутові умови. При цьому, належними житловими умовами вважається проживання дітей різної статі в окремих житлових кімнатах, наявність окремої ванної кімнати для користування виключно дітьми, наявність у дітей необхідних меблів, сантехніки, побутової техніки, дотримання чистоти за місцем проживання дітей. Будь-які треті особи, в тому числі інші діти, не можуть проживати в одних житлових кімнатах з дітьми та користуватися ванною кімнатою, якою користуються діти;

не пізніше ніж за 3 (три) дні до виїзду батька за кордон із дітьми надавати всі необхідні документи для тимчасового виїзду дітей за кордон у супроводі батька, в тому числі, але не виключно - закордонні паспорти дітей та нотаріально посвідчену заяву-згоду на виїзд дітей у супроводі батька;

не пізніше ніж за 10 (десять) календарних днів, попереджати батька про свій намір поїхати з дітьми у подорож в межах країни постійного проживання матері та дітей, не перешкоджати спілкуванню батьку з дітьми у цей час. Якщо перебування матері та дітей поза межами місця постійного проживання співпадає з днями народження дітей, іншими державними чи релігійними святами, то матір зобов'язується отримати письмову згоду батька на таку поїздку. Згода надається батьком шляхом направлення електронного листа або повідомлення у месенджерах;

не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів, попереджати батька про свій намір виїхати з дітьми за кордон. Надавати повну та достовірну інформацію про місце перебування дітей, строки перебування, не перешкоджати спілкуванню батьку з дітьми у цей час;

завчасно повідомляти батька про свій намір виїхати/відлучитися з місця свого проживання на строк більше 2 (двох) календарних днів. Письмово погоджувати з батьком коло осіб, які будуть наглядати за дітьми у період відсутності матері. Без попереднього письмового погодження з батьком не залишати дітей без свого особистого нагляду та контролю. До даного пункту відносяться, зокрема, випадки залишення дітей на бабусю та інших родичів з боку матері, на няню чи інший найманий персонал. Згода надається батьком шляхом направлення електронного листа або повідомлення у месенджерах;

завчасно (не пізніше, ніж за 10 календарних днів) або відразу після того, як матері стало відомо, повідомляти батька про заходи, які плануються за участі Дітей (зокрема, але не виключно про шкільні лінійки, концерти, вистави, змагання, випускні тощо), повідомляти Батька про дату, час та місце проведення таких заходів. Не обмежувати права батька та родичів з боку батька на участь у відповідних заходах;

не обмежувати право дітей вішати/ставити/іншим чином розміщувати їхні спільні фотографії з батьком або з родичами з боку батька, зроблені як під час спільного проживання батька та матері, так і після початку їхнього роздільного проживання, у тих місцях, де забажають діти;

докласти максимум зусиль, щоб діти не бачили матір чи когось з інших дорослих в оголеному вигляді, в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння; не ставали свідками інтимних стосунків між дорослими, вживання наркотичних засобів або іншої непристойної поведінки;

не вішати/ставити/іншим чином розміщувати в місці проживання дітей фотографії, картини чи інші зображення у стилі «ню»;

без попереднього письмового погодження батька не проводити фото та відеозйомки із зображенням дітей, професійні фотосесії, не публікувати фото та відео за участі Дітей. Під встановлені обмеження не підпадає виключно зйомка Дітей на камеру особистого телефона матері;

без отримання попереднього письмового погодження батька не використовувати збережені стовбурові клітини дітей із кріобанку;

погоджувати з батьком всі спірні питання щодо виховання дітей, без отримання письмового дозволу батька не дозволяти дітям:

- робити татуювання, татуаж, пірсинг, фарбувати волосся, робити неприродній, надмірно яскравий манікюр та макіяж, вдягати надмірно відвертий одяг;

- користуватися послугами інвазивної (ін'єкційної) косметології, приймати оральні контрацептиви, встановлювати внутрішньоматкову (протизаплідну) спіраль, робити будь-які щеплення та інші медичні маніпуляції, самостійно обирати лікаря (лікарів) для проведення будь-яких медичних процедур та надання медичних послуг, використовувати збережені стовбурові клітини Дітей із кріобанку;

- займатися екстремальними видами спорту та хобі (в тому числі, але не виключно автоспортом (гонками), полюванням, риболовлею, контактними видами спорту, гірськолижним спортом, парашутним спортом, їздити на мотоциклах, скутерах, квадроциклах, електросамокатах, човнах, водних лижах, паддл- борді);

- курити, вживати алкоголь, розпочинати сексуальні стосунки, не ночувати за місцем свого постійного проживання, споживати контент в мережі Інтернет, який за своїм характером та змістом не рекомендований дітям відповідного віку;

- відвідувати нудистські пляжі, лазні та сауни загального користування;

- водити автомобіль та інші транспортні засоби;

- сповідувати вегетаріанство, веганство, дотримуватися посту, дієти, голодати тощо;

- змінювати зареєстроване чи фактичне місце проживання в межах України, отримувати посвідки на постійне місце проживання, набувати громадянство (підданство) інших країн світу, виходити з громадянства;

- відвідувати психолога/психотерапевта;

- змінювати віросповідання, відвідувати (в якості прихожанина) інші церкви, окрім підпорядкованих Православній Церкві України (раніше - Українській православній церкві Київського Патріархату), інші релігійні установи, секти, здійснювати нетрадиційні релігійні ритуали тощо;

- заводити домашніх тварин;

- відвідувати дитячі, спортивні та інші табори, концерти, масові спортивні та культурні заходи.

Визначити способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , 21 грудня 2017 року шляхом встановлення прав батька на:

безперешкодне та без обмежень спілкування з дітьми (разом та з кожною дитиною окремо) телефоном, за допомогою засобів інтернет-зв'язку, месенджерів та інших технічних засобів;

особисті побачення з дітьми (разом та з кожною дитиною окремо) без присутності матері з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька три дні на тиждень з 08.00 до 22.00. Батько самостійно обирає дні тижня, коли відбувається його особисте побачення з дітьми (дитиною), завчасно попередивши матір про свій намір. В разі організації побачень два або три дні підряд, діти за ініціативою батька можуть проводити нічний час (із 22.00 до 8.00) за місцем проживання батька. Повернення дітей до місця проживання матері забезпечується до 10.00 наступного дня після завершення побачення (якщо сторони не узгодили інший час та місце повернення дітей матері);

особисті побачення з дітьми (разом та з кожною дитиною окремо) без присутності матері з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька кожні другі вихідні кожного місяця, з 19.00 п'ятниці до 19.00 неділі;

поїздки з дітьми на оздоровлення або відпочинок як в Україні так і за кордон (за межі країни постійного місця проживання дітей), без супроводу матері до чотирьох (включно) разів на рік, тривалість кожної поїздки визначається від трьох до семи календарних днів, тривалість однієї з чотирьох поїздок на рік може за ініціативи батька бути продовжена до двадцяти одного календарного дня;

проведення з дітьми безперервно до половини днів, відведених на шкільні канікули (осінні, зимові, весняні, літні) під час кожного сезону;

особисте цілодобове побачення з дітьми на день народження батька та на дні народження родичів по лінії батька (зокрема, але на виключно - на дні народження бабусі та дідуся дітей, дядьків, тіток, племінників батька, хрещених батьків дітей та інших родичів по лінії батька);

особисте побачення та проведення часу з дітьми без присутності Матері на день народження кожної дитини, на всі державні свята, а також пов'язані з ними державні вихідні дні, на релігійні свята, а саме - Різдво, Хрещення, Великдень, Трійцю, а також пов'язані з цими святами вихідні дні. Побачення батька з дітьми у зазначені вище святкові та вихідні дні у непарні роки триває з 08.00 ранку до 14.00 дня. Побачення Батька з Дітьми у зазначені вище святкові та вихідні дні у парні роки триває з 14.00 дня до 20.00 вечора. Батько та матір можуть за погодженням між собою змінити зазначений графік проведення свят та розподілити проведення святкових днів у році на паритетних засадах, узгодивши почергове проведення свят (всієї доби) з дітьми протягом календарного року;

безперешкодне особисте привітання дітей (кожної дитини) з днем народження, з усіма релігійними та державними святами;

залучення дітей до похоронних та/або поминальних заходів, що відбуватимуться в родині батька. Тривалість особистих побачень з дітьми, приурочених до відвідування таких заходів, не може перевищувати 1 (одного) дня;

отримання від матері та інших уповноважених осіб своєчасної, повної та достовірної інформації про життя дітей (зокрема, про стан здоров'я кожної дитини, успішність у навчанні, спілкування з однолітками тощо);

приймання безпосередньої участі у вихованні дітей, спільне з матір'ю узгодження питань, що стосуються процесу виховання дітей;

відвідування (як особисто так і з членами своєї сім'ї) заходів за участі дітей (шкільні лінійки, концерти, вистави, змагання, випускні вечори тощо);

відвідування навчальних закладів, спортивних секцій, гуртків тощо, які відвідують діти, приводити дітей до навчальних закладів, секцій, гуртків та забирати дітей з навчальних закладів, секцій, гуртків у дні особистих побачень батька з дітьми та за погодженням з матір'ю в інші дні за потреби;

прийняття рішення щодо відвідування дітьми будь-якого навчального закладу, секції, гуртка, визначати напрямок (напрямки) їхньої подальшої освіти, спільно з Матір'ю визначати профіль навчального закладу, форму і мову навчання;

прийняття спільно з матір'ю рішення про поїздки дітей за кордон без супроводу одного з батьків, з третіми особами або самостійно. Рішення про виїзд дітей за кордон без супроводу одного з батьків може бути прийнято лише у разі досягнення згоди на таку поїздку між обома батьками;

обмеження кола спілкування дітей (дитини), заборону спілкування дітей з окремими однолітками, а також з дорослими (повнолітніми) особами, спілкування з якими, на думку батька, негативно впливає на дітей чи на кожну дитину окремо;

здійснення власної перевірки нянь, іншого найманого персоналу, педагогів, репетиторів та тренерів до початку їхньої роботи з дітьми. Батько має право вимагати від матері надання йому повної та достовірної інформації про кожного з найманих працівників, педагогів, тренерів, які працюють з дітьми. Батько має право вимагати звільнення будь-кого з найманого персоналу, якщо на думку батька, така особа негативно впливає або може негативно вплинути на дітей (дитину);

за погодженням з матір'ю обирати адвоката/ уповноваженого представника для представництва інтересів дітей або окремо кожної дитини в суді/іншому державному органі;

за погодженням з матір'ю обирати лікаря (лікарів) для проведення дітям будь-яких медичних процедур та надання медичних послуг;

встановлення на телефоні кожної дитини, а також на інших особистих гаджетах дітей, функцію відстежування геолокації та на постійній основі відстежувати геолокацію кожної дитини.

В обґрунтування вимог посилався на те, що з 21 червня 2008 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказував, що від народження дітей уся сім'я постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначав, що у середині лютого 2022 року він ініціював тимчасовий виїзд дітей та матері до Об'єднаних Арабських Еміратів, у зв'язку із загрозою початку на території України повномасштабної війни. Діючи таким чином, батько керувався виключно міркуваннями безпеки дітей. Однак, напередодні війни, 23 лютого 2022 року, всупереч досягнутим між сторонами домовленостям, матір без погодження з батьком вирішила повернутися з дітьми до України, а вже наступного дня, 24 лютого 2022 року зранку, батько був змушений організовувати виїзд дітей та матері до західних областей України, знову ж таки, з метою забезпечення перебування дітей у безпечній місцевості.

Вказував, що на початку березня 2022 року батько вивіз дітей та матір за кордон - спочатку до Словенії, а потім - до Хорватії, де вони продовжували проживати до кінця травня 2023 року.

Зазначав, що наприкінці травня 2023 року відповідач прийняла одноособове рішення про повернення дітей до України, де триває війна без погодження з ним.

Вважає, що поведінка ОСОБА_3 підкреслює, що вона нехтує принципом рівності прав та обов'язків батьків щодо дітей, остання свідомо порушує права батька навіть у найважливіших питаннях, які стосуються життя та безпеки дітей, вважає за можливе усунути батька від процесу виховання дітей.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року виравлено описку в рішенні суду від 27 лютого 2024 року наступним чином:

викладено п.3 резолютивної частини рішення суду від 27 лютого 2024 року в наступній редакції: «своєчасно передавати дітей батькові для тимчасового перебування або проводження часу, з урахуванням визначеного графіку особистого спілкування батька з дітьми»;

викладено п.40 резолютивної частини рішення суду від 27 лютого 2024 року в наступній редакції: «повідомляти батька про намір відлучитись на строк більше двох днів з місця проживання. Питання про те, з ким на час відсутності матері залишаться діти, слід вирішувати за спільним погодженням обох батьків».

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року виравлено описку в рішенні суду від 27 лютого 2024 року наступним чином:

виключено п.40 рішення суду від 27 лютого 2024 року, доповнивши резолютивну частину рішення в розділі про зобов'язання матері наступним пунктом: повідомляти батька про намір відлучитись на строк більше двох днів з місця проживання. Питання про те, з ким на час відсутності матері залишаться діти, слід вирішувати за спільним погодженням обох батьків.

Частково не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне врахування всіх обставин справи, просила рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що на переконання батька, всі його позовні вимоги щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми є обґрунтованими, відповідають найкращим інтересам дітей та в повній мірі узгоджується з положеннями сімейного законодавства.

Вказувала, що відмовляючи у незадоволеній частині позовних вимог, суд першої інстанції навів лише суб'єктивні твердження, які ґрунтуються на усних поясненнях, наданих стороною матері у судовому засіданні та засвідчив свою згоду з позицією матері. При цьому, суд першої інстанції не дослідив відповідність наведених позовних вимог найкращим інтересам дітей, не надав належної правової оцінки доводам батька, наведеним у заявах по суті спору, та озвученим ним в ході допиту його як свідка.

Зазначала, що з оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, всупереч нормам національного та міжнародного права, оскаржуваним рішенням порушив принцип рівності прав батьків щодо дітей та не дотримався принципу забезпечення найкращих інтересів дітей.

Частково не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне врахування всіх обставин справи, просила:

змінити рішення суду в частині формулювання пункту резолютивної частини рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року у справі №753/11897/23 щодо зобов`язання матері «письмово погоджувати з батьком постійну або тимчасову зміну фактичного місця проживання дітей» виклавши його в наступній редакції «погоджувати з батьком постійну зміну фактичного місця проживання дітей за межами міста Києва та Київської області»;

скасувати рішення в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання матері «погоджувати з батьком відвідування дітьми різноманітних занять, спортивних секцій, шкіл наукових та творчих гуртків, додаткових занять з репетиторами та тренерами», виключивши з резолютивної частини рішення суду пункт з формулюванням «погоджувати з батьком відвідування дітьми різноманітних занять, спортивних секцій, шкіл наукових та творчих гуртків, додаткових занять з репетиторами та тренерами»;

змінити рішення суду в частині формулювання пункту резолютивної частини рішення «своєчасно передавати дітей батькові для тимчасового перебування або проводження часу, з урахуванням визначеного графіку особистого спілкування батька з дітьми», виклавши формулювання даного пункту в наступній редакції «за попереднім погодженням з батьком, та за запитом батька своєчасно передавати дітей батькові для тимчасового перебування або проводження часу, з урахуванням визначеного графіку особистого спілкування батька з дітьми»;

змінити рішення суду в частині формулювання пункту резолютивної частини рішення «- не пізніше ніж за три календарних днів, попереджати батька про свій намір поїхати з дітьми у подорож в межах країни постійного проживання матері та дітей, не перешкоджати спілкуванню батьку з дітьми у цей час. Якщо перебування матері та дітей поза межами місця постійного проживання співпадає з днями народження дітей, іншими державними чи релігійними святами, то матір зобов`язується отримати письмову згоду батька на таку поїздку. Згода надається батьком шляхом направлення електронного листа або повідомлення у месенджерах» виклавши формулювання даного пункту в наступній редакції «не пізніше ніж за три календарних днів, попереджати батька про свій намір поїхати з дітьми у подорож в межах країни постійного проживання матері та дітей, не перешкоджати спілкуванню батьку з дітьми у цей час. Якщо перебування матері та дітей поза межами місця постійного проживання співпадає з днями народження дітей, іншими державними чи релігійними святами, а саме - з Різдвом, Хрещенням, Великоднем, Трійцею, а також пов`язані з цими святами вихідними днями, то матір зобов`язується отримати письмову згоду Батька на таку поїздку. Згода надається батьком шляхом направлення електронного листа або повідомлення у месенджера». Внести зміни в формулювання даного пункту в мотивувальній частині рішення суду, в якій зазначено про визнання позовної вимоги відповідачем;

скасувати рішення в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання матері «без попереднього письмового погодження батька не публікувати фото, відео, за участю дітей», виключивши з резолютивної та мотивувальної частини рішення суду пункт з формулюванням «без попереднього письмового погодження Батька не публікувати фото, відео, за участю дітей»;

змінити рішення суду в частині формулювання пункту резолютивної частини рішення в розділі обов`язків матері «Погоджувати з батьком всі спірні питання щодо виховання дітей, без отримання письмового дозволу батька не дозволяти дітям», виклавши формулювання даного пункту в резолютивній частині рішення суду в наступній редакції «Погоджувати з батьком всі спірні питання щодо виховання дітей, без отримання дозволу батька не дозволяти дітям»;

змінити рішення суду в частині формулювання пункту резолютивної частини рішення в розділі обов`язків матері щодо обов`язку матері без отримання дозволу батька не дозволяти дітям «змінювати зареєстроване чи фактичне місце проживання в межах України, отримувати посвідки на постійне місце проживання, набувати громадянство (підданство) інших країн світу, виходити згромадянства», виклавши формулювання даного пункту в наступній редакції «змінювати зареєстроване місце проживання в межах України, отримувати посвідки на постійне місце проживання, набувати громадянство (підданство) інших країн світу, виходити з громадянства». Змінити формулювання даного пункту в мотивувальній частині рішення суду, в якій зазначено про визнання даної позовної вимоги відповідачем;

скасувати рішення в частині задоволення позовної вимоги без дозволу батька не дозволяти матері дітям «відвідувати дитячі, спортивні та інші табори, концерти, масові спортивні та культурні заходи без супроводу матері», шляхом виключення даного пункту з резолютивної частини рішення суду;

змінити рішення суду в частині формулювання пункту резолютивної частини рішення стосовно прав батька «приймання безпосередньої участі у вихованні дітей, спільне з матір`ю узгодження питань, що стосуються процесу виховання дітей» шляхом виключення слів «спільне з матір`ю узгодження питань, що стосуються процесу виховання дітей», і викласти пункт резолютивної частини рішення суду стосовно прав батька в наступній редакції «приймання безпосередньої участі у вихованні дітей»;

скасувати рішення в частині задоволення позовної вимоги в резолютивній частині рішення суду в розділі зобов`язання матері «повідомляти батька про намір відлучитись на строк більше двох днів з місця проживання. Питання про те, з ким на час відсутності матері залишаться діти, слід вирішувати за спільним погодженням обох батьків» шляхом виключення даного пункту з резолютивної частини рішення суду;

змінити рішення в частині формулювання пункту резолютивної частини рішення суду «питання щодо сповідування вегетаріанства, веганство, дотримуватися посту, дієти, голодати; відвідувати психолога/психотерапевта; зміна віросповідання, відвідування (в якості прихожанина) інші церкви слід вирішувати за спільним погодженням обох батьків» шляхом виключення з пункту резолютивної частини слів «відвідувати психолога/психотерапевта» і викладення пункту резолютивної частини рішення суду в наступній редакції «питання щодо сповідування вегетаріанства, веганство, дотримуватися посту, дієти, голодати; зміна віросповідання, відвідування (в якості прихожанина) інші церкви слід вирішувати за спільним погодженням обох батьків»;

змінити рішення в частині формулювання пункту резолютивної частини рішення суду щодо зобов`язання матері без погодження з батьком не дозволяти дітям «займатися екстремальними видами спорту та хобі (в тому числі, але не виключно автоспортом (гонками), полюванням, риболовлею, контактними видами спорту, гірськолижним спортом, парашутним спортом, їздити на мотоциклах, скутерах, квадроциклах, електросамокатах, човнах, водних лижах, паддл- борді), керування автомобілем та іншими транспортними засобами слід вирішувати за спільним погодженням обох батьків», виклавши даний пункт резолютивної частини рішення суду щодо зобов`язання матері без погодження з батьком не дозволяти дітям з наступній редакції «займатися екстремальними видами спорту та хобі, в тому числі, автоспортом (гонками), полюванням, парашутним спортом, їздити на мотоциклах, керування автомобілем слід вирішувати за спільним погодженням обох батьків»;

змінити рішення в частині формулювання пункту резолютивної частини рішення суду щодо права батька на «- особисті побачення з дітьми (разом та з кожною дитиною окремо) без присутності матері, з можливістю відвідувати дітьми місця проживання батька одні вихідні на місяць з п`ятниці після закінчення навчань по неділю до 20 год. 00 хв. Треті та четверті вихідні щомісяця в неділю з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв.», доповнити даний пункт резолютивної частини рішення суду словами «з дотриманням батьком під час перебування з ним дітей заходів безпеки під час повітряної тривоги», і викласти пункт резолютивної частини рішення суду щодо права батька в наступній редакції«- особисті побачення з дітьми (разом та з кожною дитиною окремо) без присутності матері, з можливістю відвідувати дітьми місця проживання батька одні вихідні на місяць з п`ятниці після закінчення навчань по неділю до 20 год. 00 хв. Треті та четверті вихідні щомісяця в неділю з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. з дотриманням батьком під час перебування з ним дітей заходів безпеки під час повітряної тривоги»;

в решті залишити рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року без змін.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що стосовно формулювання резолютивної частини рішення суду в розділі про зобов`язання матері «письмово погоджувати з батьком постійну або тимчасову зміну фактичного місця проживання дітей» вважає, що дана позовна вимога не підлягала задоволенню в такому формулюванні і має бути змінено формулювання в резолютивній частині рішення суду, оскільки дане формулювання в резолютивній частині порушує права відповідача гарантовані законом, а саме право вільного вибору місця проживання і свободи пересування. Враховуючи наявність напруженості в спілкуванні між сторонами, яка на сьогодні існує, за такого формулювання рішення суду, матері буде вкрай складно змінити також і своє тимчасове або постійне місце проживання з дітьми до досягнення дітьми повноліття.

Вказувала, що слід виключити з резолютивної частини рішення суду пункт 2 «погоджувати з батьком відвідування дітьми різноманітних занять, спортивних секцій, шкіл наукових та творчих гуртків, додаткових занять з репетиторами та тренерами», оскільки діти мають право на всебічний розвиток своєї особистості. Зокрема, проблематично забезпечити розвиток дітей, якщо батько відмовиться узгодити певний вид занять, який подобається дитині, і проти якого не заперечує матір.

Зазначала, що стосовно, пункту 7 резолютивної частини рішення суду, то просила змінити його формулювання, уточнивши перелік державних та релігійних свят.

Вказувала, що стосовно п.13 резолютивної частини рішення суду щодо зобов`язання матері «без попереднього письмового погодження батька не публікувати фото, відео, за участю дітей», то дана вимога порушує права матері на публікацію фото дітей. Тільки дитина, як власник свого зображення, має право забороняти чи не забороняти публікувати власні світлини.

Зазначала, що стосовно формулювання в резолютивні частині рішення суду в частині обов`язків матері «Погоджувати з батьком всі спірні питання щодо виховання дітей, без отримання письмового дозволу батька не дозволяти дітям» просила змінити формулювання даного речення, виключивши з його змісту слово «письмового», оскільки не визначено чітко як повинно бути отримано письмовий дозвіл.

Посилалася на те, що слід скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва в частині задоволення позовної вимоги без дозволу батька не дозволяти матері дітям «відвідувати дитячі, спортивні та інші табори, концерти, масові спортивні та культурні заходи без супроводу матері», шляхом виключення даного пункту з резолютивної частини рішення суду, оскільки дане прохання обгрунтовується тим, що таким формулюванням рішення суду будуть порушуватися права дітей, які гарантовані ст.15 Конвенції про права дітей, згідно з якою держави-учасниці визнають право дитини на свободу асоціацій і свободу мирних зборів.

Вважає, що рішення має бути скасоване в частині задоволення вимоги щодо «повідомляти батька про намір відлучитись на строк більше двох днів з місця проживання. Питання про те, з ким на час відсутності матері залишаться діти, слід вирішувати за спільним погодженням обох батьків», оскільки задоволення судом даної позовної вимоги і її формулювання в резолютивній частині рішення суду суперечить вимогам законодавства, оскільки направлено не на участь батька у вихованні дітей, а на неможливість відлучення матері з місця проживання без ряду погоджень з батьком, що є грубим порушенням прав матері.

09 травня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому остання вказувала, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

10 травня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому остання просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в частині вимог позивача.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги позивача підтримав, просив її задовольнити, у задоволенні апеляційної скарги відповідача просив відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги позивача, просила відмовити у задоволенні його апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги відповідача підтримала, просила її задовольнити.

Треті особи: Служба у справах дітей та сім'ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Козинської селищної ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Третя особа Служба у справах дітей Козинської селищної ради Обухівського району Київської області направила до суду апеляційної інстанції лист, в якому просила розглядати справу у відсутність її представника.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 21 червня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2023 року.

Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів справи вбачається, що старший син сторін ОСОБА_7 по досягненню 14 років висловив бажання проживати з батьком.

21 листопада 2023 року ОСОБА_7 написав заяву, яка посвідчена нотаріально, в якій підтвердив, що він прийняв рішення проживати разом з батьком ОСОБА_1 .

З висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області №6 від 20 листопада 2023 року вбачається, що виходячи з інтересів малолітніх дітей орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити ОСОБА_1 способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначити наступний графік:

другі та четверті вихідні місяця - з 19.00 год. п`ятниці до 19.00 год. неділі;

один тиждень зимових канікул, що є 1/2 частиною від загального терміну канікул;

один місяць літніх канікул (липень або серпень);

тиждень весняних та осінніх канікул почергово з матір`ю;

один день на тиждень, а саме: середа з 08.00 год. до 21.00 год.

Рекомендовано батьку не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дітям увагу і турботу.

Рекомендовано матері поважати батьківські права ОСОБА_1 , не чинити перешкод у спілкуванні батька з малолітніми дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У висновку зазначено, що малолітні Віта та Єва проживають з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 . Умови проживання матері відповідають нормам, будинок обладнаний необхідними меблями та побутовою технікою, достатній запас продуктів харчування, речей особистого користування, медичних препаратів. Для дітей в будинку виділена окрема кімната зі спальними місцями, шафа для зберігання речей, наявними місцями для навчання та розвитку.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції взяв до уваги те, що відповідач частково визнала позовні вимоги та виходив з того, що визначений судом порядок участі батька у вихованні дочок забезпечить відновлення прав позивача та відповідає найкращим інтересам дітей.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно з ч.ч.2, 8, 9ст.7 СК Українисімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом ст.ст.8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У п.п.1, 3 статті 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У 41 статті Конвенції викладені права людини, якими володіє кожна дитина у віці до 18 років і які необхідно поважати і захищати.

Таким чином, права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський Суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні від 19 вересня 2019 року у справі «Andersena v. Latvia», заява №79441/17, Європейський суд з прав людини зазначив, що «найкращі інтереси дитини» не можуть розумітися однаково, незалежно від того, чи розглядає суд запит про повернення дитини відповідно до Гаазької конвенції або постанову про опіку або батьківських правах. Національні суди, відхиляючи певну інформацію і докази, що стосуються конкретного розгляду, не можуть вважатися такими, що проігнорували найкращі інтереси дитини.

У §54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olssonv. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд повинен врахуватипринцип рівності прав батьків у вихованні дитини.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

За відсутності виключних обставин, які б могли свідчити про те, що особисте спілкування батька, діда і баби дитини між собою суперечить інтересам дитини, встановлення такого обмеження є порушенням не лише прав батька, діда і баби, а і самої дитини. Вказане підтверджується також рішеннями Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Хокканен проти Фінляндії» від 23 вересня 1994 року, «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15 березня 2021 року у справі №750/1786/21, у справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей. Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро- емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки. Вирішуючи питання про встановлення способу участі у виховання для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №189/68/20, провадження №61-16244св21, зазначено, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. І таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів враховує, що інтереси дітей, які мають пріоритет над бажаннями батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дітьми та участь у їхвихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїми дітьми.

Задовольняючи позовну вимогу позивача щодо письмового погодження матері з батьком постійної або тимчасової зміни фактичного місця проживання дітей, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки між сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дочок в позасудовому порядку, а тому заявлена вимога забезпечить дотримання прав батька, участь якого у вихованні дітей погоджено з позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, оскільки відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою.

Згідно з чинним законодавством, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина (яка не досягла 14 років), спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У відзиві на апеляційну скаргу представника відповідача, представник позивача вказувала на те, що під формулюванням «зміна місця проживання» розуміється переїзд на інше місце проживання (в інше житло) на тимчасовій або постійній основі.

Колегія суддів вважає, що вказана позовна вимога не стосується визначення конкретного місця проживання дітей у порядку статті 161 СК України, а стосується саме погодження місця (житла), де діти будуть проживати з відповідачем.

Оскільки суд першої інстанції задовольнив вказану вимогу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, а відтак колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов'язання ОСОБА_3 погоджувати з батьком питання щодо виховання дітей, без отримання письмового дозволу батька не дозволяти дітям - змінювати фактичне місце проживання в межах України, отримувати посвідки на постійне місце проживання, набувати громадянство (підданство) інших країн світу, виходити з громадянства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги позивача про зобов`язання матері не чинити перешкод батьку у спілкуванні з дітьми, оскільки судом встановлено, що відповідач не чинить позивачу перешкод у спілкуванні з дітьми.

Сторона позивача вважає, що суд першої інстанції необгрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання матері дбати про збереження та зміцнення здоров'я дітей, забезпечити дітей якісними продуктами харчування, неухильно стежити за дотриманням дітьми здорового способу життя; забезпечити контроль та створити належні умови, у міру своїх можливостей, за отриманням дітьми належного рівня освіти; забезпечити інтелектуальний, фізичний та психологічний розвиток дітей; при цьому, належними житловими умовами вважається проживання дітей різної статі в окремих житлових кімнатах, наявність окремої ванної кімнати для користування виключно дітьми, наявність у дітей необхідних меблів, сантехніки, побутової техніки, дотримання чистоти за місцем проживання дітей. Будь-які треті особи, в тому числі інші діти, не можуть проживати в одних житлових кімнатах з дітьми та користуватися ванною кімнатою, якою користуються діти.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач дбає про дітей, забезпечує їх харчуванням, створює належні умови для життя та освіти, діти відвідують гуртки, що не заперечується позивачем.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, оскільки відповідач належним чином здійснює свої батьківські обов'язки щодо матеріального забезпечення та виховання дітей, а в свою чергу батько на рівні з матір'ю має рівні права та обов'язки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні вищезазначеного способу у вихованні дітей.

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції необгунтовано відмовив в задоволенні позовної вимоги щодо визначення способу участі батька у вихованні дітей шляхом встановлення прав батька щодо погодження з ним лікаря (лікарів) для проведення дітям будь-яких медичних процедур та надання медичних послуг, колегія суддів відхиляє, оскільки такі умови погодження при недосягненні згоди між батьками з наведених питань можуть створювати загрозливі для життя та здоров'я дітей ситуації, зокрема у разі екстрених випадків або у випадку, що буде потребувати негайного оперативного медичного втручання.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги позивача про визначення способу участі батька у вихованні дітей шляхом встановлення прав батька на: обмеження кола спілкування дітей (дитини), заборону спілкування дітей з окремими однолітками, а також з дорослими (повнолітніми) особами, спілкування з якими, на думку батька, негативно впливає на дітей чи на кожну дитину окремо, оскільки коло осіб є невизначеним, а спосіб захисту не забезпечить відновлення прав позивача. Дана вимога може спричини порушення прав дітей на розвиток і спілкування з однолітками.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що низку позовних вимог позивача суд першої інстанції задовольнив частково, однак виклав їх у резолютивній частині оскаржуваного рішення у суттєво зміненій редакції є безпідставними, оскільки дані формулюванні були визначені судом першої інстанції з врахуванням позиції обох сторін і позиції суду щодо досягнення балансу прав батьків і інтересів дітей.

З оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивача про зобов'язання ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дітьми, а саме погоджувати з батьком: відвідування дітьми різноманітних занять, спортивних секцій, шкіл, наукових та творчих гуртків, додаткових занять з репетиторами та тренерами;

без дозволу батька не дозволяти дітям: відвідувати дитячі, спортивні та інші табори, концерти, масові спортивні та культурні заходи без супроводу матері;

встановлення права батька на:

встановлення на телефоні кожної дитини, а також на інших особистих гаджетах дітей, функцію відстежування геолокації та на постійній основі відстежувати геолокацію кожної дитини; займатися екстремальними видами спорту та хобі (в тому числі, але не виключно автоспортом (гонками), полюванням, риболовлею, контактними видами спорту, гірськолижним спортом, парашутним спортом, їздити на мотоциклах, скутерах, квадроциклах, електросамокатах, човнах, водних лижах, паддл- борді), керування автомобілем та іншими транспортними засобами слід вирішувати за спільним погодженням обох батьків; питання щодо сповідування вегетаріанства, веганство, дотримуватися посту, дієти, голодати; відвідувати психолога/психотерапевта; зміна віросповідання, відвідування (в якості прихожанина) інші церкви слід вирішувати за спільним погодженням обох батьків.

Разом з тим, виходячи із найкращих інтересів дітей, колегія суддів приходить до висновку, що діти мають право на всебічний розвиток своєї особистості та самостійно вирішувати, чим вони б хотіли займатися у вільний від навчання час та яким хоббі, а з огляду на існуючий на час розгляду справи конфлікт між батьками, які за обставинами справи не демонструють готовності йти на діалог та взаємне узгодження питань виховання дітей, тому покладення в судовому порядку такого обов'язку на сторони спору, при відсутності механізму примусового виконання судового рішення не є виправданим, оскільки діти можуть бути взагалі позбавлені визначеного ними роду дозвілля та хоббі.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2020 року у справі №264/3435/18.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що статтями 14, 15, 31 Конвенції про права дітей визначено, що держави-учасниці визнають право дитини на свободу думки, совісті та релігії; свободу асоціацій і свободу мирних зборів; відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом.

Отже, задовольнивши вказані вимоги, суд першої інстанції не взяв до уваги права дітей.

Виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції в частині задоволення вказаних вимог підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового про відмову у задоволенні вказаних вимог.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника відповідача про те, що суд першої інстанції задовольняючи вимогу позивача про зобов'язання відповідача без попереднього письмового погодження з ним не публікувати фото, відео, за участю дітей, не звернув увагу на те, що права матері на публікацію фото дітей не можуть обмежуватися батьком, оскільки це суперечить принципу рівності прав батьків, який гарантований законодавством. Тільки дитина, як власник свого зображення, має право забороняти чи не забороняти публікувати власні світлини. Отже, вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Задовольняючи вимоги позовної заяви про зобов'язання ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дітьми - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , встановивши наступні обов'язки матері - ОСОБА_3 , а саме:

докласти максимум зусиль, щоб діти не бачили когось з інших дорослих в оголеному вигляді, в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння; не ставали свідками інтимних стосунків між дорослими, вживання наркотичних засобів або іншої непристойної поведінки;

не вішати/ставити/іншим чином розміщувати в кімнатах, де проживають діти фотографії, картини чи інші зображення у стилі «ню»;

без отримання попереднього письмового погодження батька не використовувати збережені стовбурові клітини дітей із кріобанку, крім випадків надання дітям невідкладної медичної допомоги;

зобов'язання ОСОБА_3 погоджувати з батьком всі спірні питання щодо виховання дітей, без отримання письмового дозволу батька не дозволяти дітям:

робити татуювання, татуаж, пірсинг;

користуватися послугами інвазивної (ін'єкційної) косметології, приймати оральні контрацептиви, встановлювати внутрішньоматкову (протизаплідну) спіраль, робити будь-які щеплення та інші інвазивні медичні маніпуляції;

курити, вживати алкоголь, розпочинати сексуальні стосунки, не ночувати за місцем свого постійного проживання, споживати контент в мережі Інтернет, який за своїм характером та змістом не рекомендований дітям відповідного віку;

відвідувати нудистські пляжі, лазні та сауни загального користування, де люди протилежної статі перебувають в оголеному вигляді;

відвідувати, секти, здійснювати нетрадиційні релігійні ритуали тощо;

визначення способів участі батька ОСОБА_1 (у вихованні дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) шляхом встановлення прав батька - ОСОБА_1 на:

безперешкодне особисте привітання дітей (кожної дитини) з днем народження, з усіма релігійними та державними святами;

залучення дітей до похоронних та/або поминальних заходів, що відбуватимуться в родині батька. Тривалість особистих побачень з дітьми, приурочених до відвідування таких заходів, не може перевищувати 1 (одного) дня, за особистим бажанням дитини;

за погодженням з матір'ю обирати адвоката/уповноваженого представника для представництва інтересів дітей або окремо кожної дитини в суді/іншому державному органі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вказані вимоги у розумінні положень СК України не є належними способами участі батька у вихованні дітей.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вказані вимоги задоволенню не підлягають та відповідно рішення в частині задоволених вимог підлягає скасуванню.

Що стосується вимог позивача про не обмеження права родичів з боку батька на участь у відповідних заходах, то вони є неконкретизованими та відповідно не підлягали задоволенню.

Також колегія суддів приходить до висновку, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року з урахуванням ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року та ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання матір повідомляти батька про намір відлучитись на строк більше двох днів за місцем проживання. Питання з ким залишаться діти слід вирішувати за спільним погодженням обох батьків підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового про відмову у задоволенні даної вимоги, оскільки вказана вимоги позивача направлено не на участь батька у вихованні дітей, а на неможливість відлучення матері з місця проживання без ряду погоджень з батьком, що є порушенням прав матері, що є неприпустимим. Адже навіть на лікування, в разі необхідності, мати - відповідач не зможе виїхати на кілька днів в разі недосягнення згоди з батьком.

Враховуючи, що Україна має низку державних та релігійних свят, колегія суддів погоджується з доводами відповідача та вважає за необхідне змінити рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дітьми, встановивши наступні обов'язки матері - ОСОБА_3 , а саме: не пізніше ніж за три календарних днів, попереджати батька про свій намір поїхати з дітьми у подорож в межах країни постійного проживання матері та дітей, не перешкоджати спілкуванню батьку з дітьми у цей час. Якщо перебування матері та дітей поза межами місця постійного проживання співпадає з днями народження дітей, іншими державними чи релігійними святами, то матір зобов'язується отримати письмову згоду батька на таку поїздку. Згода надається батьком шляхом направлення електронного листа або повідомлення у месенджерах, виклавши формулювання даного пункту в наступній редакції:

не пізніше ніж за три календарних днів, попереджати батька про свій намір поїхати з дітьми у подорож в межах країни постійного проживання матері та дітей, не перешкоджати спілкуванню батьку з дітьми у цей час. Якщо перебування матері та дітей поза межами місця постійного проживання співпадає з днями народження дітей, іншими державними чи релігійними святами, а саме - з Різдвом, Хрещенням, Великоднем, Трійцею, а також пов'язані з цими святами вихідними днями, то матір зобов'язується отримати письмову згоду батька на таку поїздку. Згода надається батьком шляхом направлення електронного листа або повідомлення у месенджера.

В решті задоволених вимог ОСОБА_1 рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року підлягає залишенню без змін, оскільки встановлений судом першої інстанції спосіб та порядок спілкування батька з дітьми буде в повній мірі відповідати інтересам самих дітей та забезпечує батьку реалізацію своїх прав.

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги представника відповідача та залишення без задоволення апеляційної скарги представника позивача.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргупредставника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про:

зобов'язання ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 у перешкоди у спілкуванні з дітьми - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши наступні обов'язки матері - ОСОБА_3 , а саме:

погоджувати з батьком відвідування дітьми різноманітних занять, спортивних секцій, шкіл, наукових та творчих гуртків, додаткових занять з репетиторами та тренерами;

своєчасно передавати дітей батькові для тимчасового перебування або проводження часу, з урахуванням визначеного вище графіку особистого спілкування батька з дітьми;

не обмежувати права родичів з боку батька на участь у відповідних заходах;

докласти максимум зусиль, щоб діти не бачили когось з інших дорослих в оголеному вигляді, в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння; не ставали свідками інтимних стосунків між дорослими, вживання наркотичних засобів або іншої непристойної поведінки;

не вішати/ставити/іншим чином розміщувати в кімнатах, де проживають діти фотографії, картини чи інші зображення у стилі «ню»;

без попереднього письмового погодження батька не публікувати фото, відео, за участю дітей;

без отримання попереднього письмового погодження батька не використовувати збережені стовбурові клітини дітей із кріобанку, крім випадків надання дітям невідкладної медичної допомоги;

зобов'язання ОСОБА_3 погоджувати з батьком всі спірні питання щодо виховання дітей, без отримання письмового дозволу батька не дозволяти дітям:

робити татуювання, татуаж, пірсинг;

користуватися послугами інвазивної (ін'єкційної) косметології, приймати оральні контрацептиви, встановлювати внутрішньоматкову (протизаплідну) спіраль, робити будь-які щеплення та інші інвазивні медичні маніпуляції;

курити, вживати алкоголь, розпочинати сексуальні стосунки, не ночувати за місцем свого постійного проживання, споживати контент в мережі Інтернет, який за своїм характером та змістом не рекомендований дітям відповідного віку;

відвідувати нудистські пляжі, лазні та сауни загального користування, де люди протилежної статі перебувають в оголеному вигляді;

змінювати фактичне місце проживання в межах України, отримувати посвідки на постійне місце проживання, набувати громадянство (підданство) інших країн світу, виходити з громадянства;

відвідувати, секти, здійснювати нетрадиційні релігійні ритуали тощо;

відвідувати дитячі, спортивні та інші табори, концерти, масові спортивні та культурні заходи без супроводу матері;

визначення способів участі батька ОСОБА_1 (у вихованні дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) шляхом встановлення прав батька - ОСОБА_1 на:

безперешкодне особисте привітання дітей (кожної дитини) з днем народження, з усіма релігійними та державними святами;

залучення дітей до похоронних та/або поминальних заходів, що відбуватимуться в родині батька. Тривалість особистих побачень з дітьми, приурочених до відвідування таких заходів, не може перевищувати 1 (одного) дня, за особистим бажанням дитини;

отримання від матері та інших уповноважених осіб своєчасної, повної та достовірної інформації про життя дітей (зокрема, про стан здоров'я кожної дитини, успішність у навчанні, спілкування з однолітками тощо);

прийняття спільно з матір'ю рішення про поїздки дітей за кордон без супроводу одного з батьків, з третіми особами або самостійно. Рішення про виїзд дітей за кордон без супроводу одного з батьків може бути прийнято лише у разі досягнення згоди на таку поїздку між обома батьками;

за погодженням з матір'ю обирати адвоката/уповноваженого представника для представництва інтересів дітей або окремо кожної дитини в суді/іншому державному органі;

встановлення на телефоні кожної дитини, а також на інших особистих гаджетах дітей, функцію відстежування геолокації та на постійній основі відстежувати геолокацію кожної дитини;

займатися екстремальними видами спорту та хобі (в тому числі, але не виключно автоспортом (гонками), полюванням, риболовлею, контактними видами спорту, гірськолижним спортом, парашутним спортом, їздити на мотоциклах, скутерах, квадроциклах, електросамокатах, човнах, водних лижах, паддл- борді), керування автомобілем та іншими транспортними засобами слід вирішувати за спільним погодженням обох батьків;

питання щодо сповідування вегетаріанства, веганство, дотримуватися посту, дієти, голодати; відвідувати психолога/психотерапевта; зміна віросповідання, відвідування (в якості прихожанина) інші церкви слід вирішувати за спільним погодженням обох батьків;

позивач має право здійснення власної перевірки нянь, іншого найманого персоналу, педагогів, репетиторів та тренерів до початку їхньої роботи з дітьми. Батько має право одержувати від матері достовірну інформацію про кожного з найманих працівників, педагогів, тренерів, які працюють з дітьми

- скасувати та ухвалити в цій частині нове про відмову у задоволенні вказаних вимог.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року з урахуванням ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року та ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання матір повідомляти батька про намір відлучитись на строк більше двох днів за місцем проживання. Питання з ким залишаться діти слід вирішувати за спільним погодженням обох батьків - скасувати та ухвалити в цій частині нове про відмову у задоволенні даної вимоги.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 у перешкоди у спілкуванні з дітьми - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши наступні обов'язки матері - ОСОБА_3 , а саме: не пізніше ніж за три календарних днів, попереджати батька про свій намір поїхати з дітьми у подорож в межах країни постійного проживання матері та дітей, не перешкоджати спілкуванню батьку з дітьми у цей час. Якщо перебування матері та дітей поза межами місця постійного проживання співпадає з днями народження дітей, іншими державними чи релігійними святами, то матір зобов'язується отримати письмову згоду батька на таку поїздку. Згода надається батьком шляхом направлення електронного листа або повідомлення у месенджерах - змінити, виклавши формулювання даного пункту в наступній редакції:

не пізніше ніж за три календарних днів, попереджати батька про свій намір поїхати з дітьми у подорож в межах країни постійного проживання матері та дітей, не перешкоджати спілкуванню батьку з дітьми у цей час. Якщо перебування матері та дітей поза межами місця постійного проживання співпадає з днями народження дітей, іншими державними чи релігійними святами, а саме - з Різдвом, Хрещенням, Великоднем, Трійцею, а також пов'язані з цими святами вихідними днями, то матір зобов'язується отримати письмову згоду батька на таку поїздку. Згода надається батьком шляхом направлення електронного листа або повідомлення у месенджера.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2024 року.

Головуючий:

Судді: