Справа №613/1138/24 Провадження № 2/613/548/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 листопада 2024 року м.Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Харченка С.М.,
за участю секретаря Мізяк М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Богодухов цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором, за якою просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» заборгованість за кредитним договором №4/2437583 від 15.02.2021 року в розмірі 124 355, 09 гривень та витрати на оплату судового збору.
Позов мотивує тим, що 15.02.2021 року між ОСОБА_1 та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений кредитний договір №4/2437583, відповідно до якого банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 65 000 гривень строком 72 місяці з 15.02.2021 року по 14.02.2027 року. 5 серпня 2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021. Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2021 року, 14.02.2022 року відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №4/2437583 від 15.02.2021 року, що був укладений між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 . Відповідно до договору відступлення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору та порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача станом на дату звернення до суду склалася заборгованість, яка становить 124 355, 09 грн.
Ухвалою судді Богодухівського районного суду Харківської області від 18.07.2024 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував.
Відповідач, повторно, у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позов не надала.
Представник третьої особи АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» у судове засідання не з`явився, надав заяву, за змістом якої справу просив слухати у відсутність представника АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».
Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою технічного засобу.
Згідно зі ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду сторони позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Відповідно до ч. ч. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
15.02.2021 року між ОСОБА_1 та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений кредитний договір №4/2437583, відповідно до якого (п.1.1. Кредитного договору) Банк надав, а Позичальник отримала кредитні кошти в сумі 65 000 гривень строком на 72 місяці з 15.02.2021 року по 14.02.2027 року.
Відповідно до умов вказаного пункту договору, позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту, який є додатком №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною, як день повернення кредиту.
Відповідно до п.1.3. Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом Позичальник сплачує проценту винагороду (надалі проценти) щомісячно, в розмірі 11,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Кредитним договором, а також Позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,50% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Кредитного договору.
Відповідно до п.2.1 договору, з метою обслуговування кредиту, банк відкрив позичальнику рахунок для погашення кредитної заборгованості НОМЕР_1 в банку.
Також ОСОБА_1 підписано Додаток №1 до кредитного договору №4/2437583 від 15.02.2021 року, який являє собою графік платежів по даному кредиту, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, які підлягають до сплати позичальником. Також зазначено розмір і строк щомісячного платежу для погашення основного боргу, процентів та комісії.
05.08.2022 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» укладено Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021, згідно якого відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №4/2437583 від 15.02.2021 року, що був укладений між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 .
Згідно п.2.1 Договору про відступлення права вимоги від 05.08.2021 року, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.
Відповідач даний договір підписала, погодившись з його умовами.
Матеріали справи містять виписки з рахунків відповідача на перерахування банком кредитних коштів на рахунок відповідача, з яких вбачається, що кредитні кошти фактично були надані останній.
Пунктом 3.1 Договору про відступлення права вимоги від 05.08.2021 року передбачено, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимог, за зразком, наведеним в Додатку №1 до Договору, та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора.
14.02.2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» підписано Додаток №1 до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №»2-2021» від 05.08.2021, який являє собою Реєстр прав вимог, згідно якого вбачається, що Договором про відступлення прав вимог від 05.08.2021 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» передано право вимоги, в тому числі, до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №4/2437583 від 15.02.2021 року у сумі 65 745,56 грн.
Як зазначає позивач, на дату відступлення (14.02.2022) заборгованість за Кредитним договором становила 65 745,56 гривень, яка складалась з: строкова заборгованості за тілом кредиту 56 983,44 гривень; прострочена заборгованості за тілом кредиту 105,89 гривень; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 523,71 гривень; заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 1 627,49 гривень; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 1 625,00 гривень; прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 4 880,03 гривень.
За період з 15.02.2022 по 04.06.2024 було нараховано: проценти за користування кредитом 14 309,56 гривень; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 45 500,00 гривень.
За період з 15.02.2022 по 04.06.2024 боржником добровільно було сплачено 1200 гривень (09.02.2023), які були розподілені відповідно до черговості платежів наступним чином: заборгованості за тілом кредиту 1 200,00 гривень.
Загальна заборгованість Відповідача за Кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по Кредитному договору №4/2437583 від 15.02.2021 року становить 124 355,09 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 55 889,33 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом 16 460,76 гривень; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 52 005 гривень.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У п. 1.3.1 Кредитного договору №4/2437583 від 15 лютого 2021 року, встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценту винагороду щомісячно, в розмірі 11,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за Кредитним договором.
Відповідно до п.2.6. Кредитного договору встановлено, що Банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за Договором, а також угодами про забезпечення, будь-якій третій особі повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку Банк вважатиме доцільною.
05 серпня 2021 року між ТОВ « ФК « БРАЙТ К» та АТ « КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» підписано договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021.
Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги, 5 серпня 2021 року відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №4/2437583 від 15 лютого 2021 року, що був укладений між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 . Відповідно до Договору відступлення ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за Кредитним договором.
Враховуючи положення ст. ст. 514, 516 ЦК України, згідно з якими до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, позивач ТОВ ФК «БРАЙТ -К» набуло право вимоги за Кредитним договором №4/2437583 від 15 лютого 2021 року .
Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
Згідно ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ФК « БРАЙТ-К» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем ОСОБА_1
18 лютого 2022 року ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» поштою направив ОСОБА_1 повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом №1528.
4 червня 2024 року ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» поштою направив ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії №4259.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, сформованою в системі 05.07.2024 року та зазначає, що розмір заборгованості за Кредитним договором №4/2437583 від 15 лютого 2021 року складає 124 355, 09 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 55 889,33 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 16 460, 76 грн., заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 52 005 грн.
Приписами ч.1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за комісією по обслуговуванню кредитної заборгованості за Кредитним договором №4/2437583 від 15 лютого 2021 року у розмірі 52 005 грн. суд зазначає наступне.
Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у виді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Частиною 1статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Тобто,Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року по справі № 496/3134/19 зазначила наступне.
За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність,постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
У п. 1.3.2. Кредитного договору №4/2437583 від 15 лютого 2021 року передбачено комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,50 % у місяць від суми кредиту, зазначної в п. 1.1. Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості під яким розуміється електронно інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника ( як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності оплати платежів тощо.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. Так, вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, моніторинг заборгованості, а саме: електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності оплати платежів тощо.
З урахуванням положень ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» суд дійшов висновку, що вимоги банку в частині стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості за Кредитним договором №4/2437583 від 15 лютого 2021 року у розмірі 52 005 грн., є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані частково, а відтак підлягають до часткового задоволення, зокрема, в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за процентами за користування кредитом, що у сукупності становить суму заборгованості у розмірі 72 350,09 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України та абз.1 п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1409,36 грн. (72 350, 09 х 2422,40 : 124 355, 09 грн.)
Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів.

Керуючись ст..ст. 204, 207, 215, 512, 514, 516, 526, 610 - 612, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, ст.ст. 1, 8, 11, 12 Закону України « Про споживче кредитування», ст.2,19,76-81,89,133,141,258,259,263-265,268,273,352 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «БРАЙТ-К» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство « КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» (02094, м.Київ, вул.Гніздовського Якова,1, ) заборгованість за кредитним договором №4/2437583 від 15 лютого 2021 року в сумі 72 350 ( сімдесят дві тисячі триста п`ятдесят) гривень 09 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «БРАЙТ-К» (02094, м.Київ, вул.Гніздовського Якова, 1, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) гривень 36 копійок.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

СУДДЯ