Справа № 446/270/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2024 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.

Справа №446/270/24 (провадження №2-о/446/49/24);

Учасники справи:

заявниця ОСОБА_1 ;

представниця заявниці Савчук Олексій Любомирович ;

представники заінтересованих осіб ОСОБА_3 ;

ОСОБА_4 ;

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Новояричівська селищна рада про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2024 представник заявниці ОСОБА_1 - адвокат Савчук О.Л. подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області заяву, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 (1972 р.н.), який пропав безвісти під час захисту Батьківщини.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона з 2010 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_6 , як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_1 . Разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, виховували дітей, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та дружина. Під час спільного проживання у них народилося троє дітей: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , при цьому відомості про батька ОСОБА_6 у свідоцтвах про народження дітей було внесено відповідно ч.1 ст. 135 СК України. Після повномасштабного вторгення Російського Федерації на територію України ОСОБА_6 було мобілізовано до Збройних Сил України.

24.01.2023 року під час введення бойових дій в районі м. Опитне, Донецької області - зник безвісті. Заявниця зазначає, що встановлення даного факту, що має юридичне значення їй необхідне зокрема для реалізації права на отримання виплат грошового забезпечення безвісти зниклого ОСОБА_6 , а також для спадкування спільно нажитого майна у випадку визнання ОСОБА_6 померлим.

Ухвалою суду від 14.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

12.04.2024 від представника заінтересованої особи Новояричівської селищної ради надійшла заява про розгляд справи без участі, проти задоволення заяви не заперечують та повністю підтримують заявлені вимоги заявником.

07.05.2024 ухвалою суду було залучено до участі у справі заінтересованих осіб, а саме: Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.07.2024 від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України - Лесик-Гошко О.Є. надійшли письмові пояснення, в яких просить суд у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовити повністю, зокрема через те, що заявницею не надано суду належних та допустимих доказів на обґрунтування факту проживання з ОСОБА_6 однією сім`єю. Більше того, дану справу неможливо розглядати за правилами окремого провадження, оскільки в ній наявний спір про право.

29.07.2024 представник заявниці ОСОБА_1 - адвокат Савчук О.Л. подав до суду заяву з уточненими і доповненими вимогами, в якій він зазначив, що до заяви подано докази, які підтверджують факт, що заявниця була членом сім`ї загиблого ОСОБА_6 , тому заява підлягає задоволенню. Також вказав, що твердження сторін у справі про наявність у ній спору про права є хибним, оскільки є стала практика Великої Палати Верховного суду, в якій спростовуються такі доводи сторін, а питання щодо виплати грошового забезпечення буде вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.

22.10.2024 ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області до участі в справі залучено заінтересовану особу - військову частину НОМЕР_1 .

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 на підставу заявлених вимог вказала, що спільно проживає з ОСОБА_6 протягом чотирнадцяти років. У них народилось троє спільних дітей. Проживали у будинку ОСОБА_6 де залишається проживати і по даний час. А також заявниця зазначає, що за час проживання з ОСОБА_6 вони придбали житловий будинок та автомобіль, вели спільне господарство, а також виховували дітей. Щодо офіційного укладення шлюбу заявниця зазначила, що ОСОБА_6 був одружений, однак 22.08.2006 шлюб було розірвано, що викликало у останнього сильне душевне хвилювання. Згодом ОСОБА_1 та ОСОБА_6 планували укласти шлюб але з причин мобілізації чоловіка до Збройних Сил України це виявилось не можливим. Після одержання повідомлення про те, що її чоловік вважається безвісти зниклим від 17.01.2023 заявниця зверталась із заявою про виплату грошової допомоги, однак через відсутність доказів перебування у сімейних відносинах їй було відмовлено. Заявниця звертає увагу, на той факт, що повідомлення про визнання ОСОБА_6 безвісти відсутнім надійшло на її ім`я, а отже останній дійсно вважав її своєю дружиною.

Представник заявниці Савчук О.Л. в судовому засіданні вимоги заяви підтримав з наведених у ній доводах, просив таку задовольнити.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив щодо заяви та пояснив, що заявниця згідно вимог чинного законодавства не підпадає під визначення члена сім`ї військовослужбовця, який пропав безвісти.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у судовому засіданні також заперечив щодо задоволення заяви з підстав викладених у письмових поясненнях. Зокрема суду пояснив, що заявницею не надано доказів на підтвердження, що вона є членом сім`ї ОСОБА_6 . А також зазначив, що в Львівському окружному адміністративному суді знаходиться адміністративна справа про визнання дій військової частини НОМЕР_1 протиправними, однак провадження у вказаній справі зупинено до моменту вирішення даного спору.

Заслухавши учасників справи, дослідивши у їх сукупності та взаємозв`язку її матеріали, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що дійсно ОСОБА_6 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю в будинку ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , вони вели спільне господарство, спільний побут, придбали автомобіль та квартиру, виховували дітей, також неодноразово гостювали у їх помешкані як сусіди, а отже мали взаємні права та обов`язки притаманні подружжю.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні також підтвердив факт даного проживання та зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 разом проживали близько п`ятнадцяти років у будинку останнього, мали троє спільних дітей, виховував дітей співмешканки і від першого шлюбу, діти вважали його батьком, вели спільне господарство, зрідка гостював у них у домі.

Згідно акту обстеження фактичного проживання в житловому будинку №4 від 26.01.2023 зафіксовано, що ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , дійсно проживали за однією адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_6 (а.с. 11)

З довідки виданої Запитівським старостинським округом Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області № 36 встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 а також діти проживали без реєстрації в АДРЕСА_1 (а.с. 13)

Під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у них народилось троє спільних дітей, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, де в графі мати зазначено - ОСОБА_1 , а в графі батько - ОСОБА_13 , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст 135 СК України (а.с. 8,9,10)

Відповідно до повідомлення Львівського районного центру компелктування та соціальної підтримки адресованого на ім`я ОСОБА_1 , рядовий ОСОБА_6 зник безвісти в період 13:00 до 17:00 год 17.01.2023 під час бойового зіткнення та обстрілу противником в районі н.п. Опитне Бахмутського району Донецької області , було втрачено зв`язок та візуальний контакт. (а.с.6).

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 вказувала зокрема на те, що встановлення такого факту є необхідним їй для отримання статусу члена сім`ї безвісти зниклого та отримання соціальних пільг, грошового забезпечення, а також встановлення даного факту потрібне для спадкування спільно нажитого майна у випадку смерті ОСОБА_6 .

Досліджуючи питання чи породжує встановлення такого факту для заявниці права та обов`язки, суд виходив з таких норм права та відповідних до обставин справи мотивів.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Статтею 9 цього Закону унормовано правила виплати грошового забезпечення військовослужбовців. Так, грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Умови та порядок призначення і виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх врегульовані Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884.

Відповідно до пункту 4 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно; військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими. Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Тобто, факт перебування особи у сімейних відносинах з військовослужбовцем, який безвісно відсутній, породжує право на отримання грошового забезпечення у визначеному законом розмірі.

А тому заявниця ОСОБА_1 звернулася із заявою про встановлення факту, від якого зокрема залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні такої заяви, суд дійшов висновку, що така є обґрунтованою та підставною з огляду на таке.

Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

А згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення чоловіком та жінкою спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

З фактичних обставин справи судом беззаперечно встановлено факт проживання ОСОБА_1 із зниклим безвісти ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, зокрема цей факт підтверджено довідкою Запитівським старостинським округом Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області №36, актом обстеження фактичного проживання в житловому будинку від 26.01.2023 №4, також на підтвердження даного факту додано фотознімки ОСОБА_6 з ОСОБА_1 та дітьми в різний час, а також їх спільне спілкування шляхом обміну смс повідомленнями. Аналіз даних доказів свідчать про те, що у заявниці та чоловіка дійсно були відносини характерні для сімейних, так як вони спільно святкували сімейні свята, обговорювали побутові речі, в тому числі щодо проходження війської служби.

Вказане також підтверджується наданими у судовому засідання поясненнями свідка ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтвердили характер відносин ОСОБА_1 і ОСОБА_6 , як сімейний на протязі тривалого часу.

Беручи до уваги вищенаведене, та на підставі належним чином оцінених у справі доказів, у їх сукупності на взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що заявниця довела перед судом факт її спільного проживання з ОСОБА_6 та факт, що вони проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, мали спільний побут та взаємні права й обов`язки.

Як видно з обставин справи, заявниця та безвісно відсутній ОСОБА_6 протягом тривалого часу проживали в одному будинку (понад 14 років), вони вели спільне господарство, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки, а тому вони були членами однієї сім`ї, зокрема як чоловік та дружина.

Доводи представника заінтересованої особи Міністерства оборони України - Лесик-Гошко О.Є., щодо необгрунтованості заяви ОСОБА_1 , суд також відхиляє, як безпідставні. Зокрема представник заінтересованої особи у своїх поясненнях посилається на відсутність належних та допустимих доказів щодо перебування заявниці у родинних відносинах з ОСОБА_6 .

Так, матеріалами справи беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали як одна сім`я і такі докази не спростовані жодним учасником процесу.

Більше того, як видно з повідомлення про зниклого безвісти ОСОБА_6 , таке надіслано саме ОСОБА_1 , від ТЦК та СП, що додатково вказує на таку обставину як наявність таких відомостей про військовослужбовця ОСОБА_6 як фактична дружина ОСОБА_1 .

За таких умов, заява є підставною та обґрунтованою.

Також суд вважає за необхідне визначити конкретний час, протягом якого такі особи проживання однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, оскільки для вирішення питання виплат грошового забезпечення має значення саме час, який припав на момент сповіщення про факт зникнення безвісти військовослужбовця, а не будь-який час.

Беручи до уваги, що матеріалами справи доводиться факт спільного проживання заявниці та ОСОБА_6 починаючи з 01.01.2010 року, а моментом зникнення безвісти ОСОБА_6 є 17.01.2023, то суд дійшов висновку, що періодом у часі, який суду належить встановити є час з 01.01.2010по 17.01.2023.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 258-259, 264-265, 268, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Міністерство оборони України про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу - задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з 01 січня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Судові витрати не відшкодовуються.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.І. Котормус