КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/19328/23

06 листопада 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника особи, яка не брала участі у справі, Державної казначейської служби України Тимофєєвої Тетяни Миколаївни на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 червня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Комаревцевої Л.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визнання місця проживання дітей з матір`ю,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей, в якому просив суд визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком - ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розірі 1073 грн. 60 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 28650 грн.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що він, ОСОБА_1 , та відповідачка, ОСОБА_2 , з 17 липня 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначав, що у березні 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідачка разом з дітьми виїхала до Республіки Польща. З цього часу шлюбні відносини між ними фактично припинились.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року у справі № 753/8238/23 шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Однак, з ким з батьків після розірвання шлюбу будуть проживати діти, вони не визначили.

З листопада 2022 року по теперішній ча їх з відповідачкою син постійно проживаєразом з ним. Донька проживала з ним з 21 січня по травень 2023 року включно, а з червня 2023 року - проживає з відповідачкою.

Отже, остаточно питання щодо проживання дітей між ними не вирішено і самостійно вони з цього приводу згоди не дійшли, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку.

Позивач вказував, що він офіційно працевлаштований, працює на посаді керівника відділу по роботі з ключовими клієнтами ПрАТ «Мономах», має стабільний дохід, позитивно характеризується за місцем роботи; забезпечений житлом (як власним спільно з відповідачкою, так і орендованим), зокрема, на підставі договору оренди квартири він орендує квартиру, площею 60,9 кв.м, яка повністю облаштована меблями, побутовою технікою та необхідними предметами домашнього вжитку, що свідчить про його фактичну спроможність забезпечити належні умови проживання та виховання обох дітей разом з ним.

Зазначав, що більш доцільним буде визначення місця проживання доньки також з ним, адже можливість забезпечення доньці умов виховання він вже демонструє протягом всього часу проживання із сином, яке є сталим та стабільним.

З урахуванням наведених обствин, позивач вважав, що з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей існують підстави для визначення їх місця проживання разом з батьком.

08 грудня 2023 року відповідач ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання місця проживання дітей, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що між нею, ОСОБА_2 , та колишнім чоловіком ОСОБА_1 , виникла складна ситуація в спілкуванні та взаєморозумінні, що безпосередньо відображається на дітях, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Зазначала, що після того, як вона вирішила розірвати шлюб з ОСОБА_1 через те, що їх подружні зв`язки були припиненні, та існування такого шлюбу було неможливе, чоловік ОСОБА_1 через особисту образу на неї вирішив помститись та відібрати у неї найдорожче, а саме: їх спільних дітей. Він впродовж довгого часу налаштовував сина проти неї, рідної матері, коли останній проживав спільно з батьком. Донька проживала спільно з нею, між ними було взаєморозуміння, повага, вона займалась вихованням своєї доньки та постійно намагалась знайти спільну мову з чоловіком, щоб хоча б бачитись зі своїм сином.

У грудні місяці ОСОБА_1 примусово забрав доньку у неї без пояснень та добровільної згоди дитини, тим самим повністю припинив спілкування обох дітей з нею, маніпулюючи дітьми, що вони «непотрібні рідній матері». Вона неодноразово зверталась до ОСОБА_1 , щоб останній не перешкоджав її спілкуванню, надав змогу побачитись та поговорити з дітьми, однак ОСОБА_1 не перестає перешкоджати спілкуванню, тим самим порушуючи ст. 141 Сімейного Кодексу України, яка визначає рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини (дітей).

Уточнивши зустрічні позовні вимоги на підставі заяви від 28 лютого 2024 року, позивач ОСОБА_2 вважала, що єдиним вірним способом збереження належного психологічного стану дітей, спокійного життя без маніпулювання та нав`язливих думок з боку батька, є визначити місце проживання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею, матір`ю дітей ОСОБА_2 . Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь понесені витрати, у тому числі, на правничу допомогу в розмірі 20000 грн.

Протокольною ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11 грудня 2023 року зустрічний позов ОСОБА_2 прийнято до розгляду з первісним ОСОБА_1 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей з батьком - задоволено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю - задоволено частково.

Визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком - ОСОБА_1 .

В задоволенні решти вимог зустрічного позову - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 28650 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, представник особи, яка не брала участі у справі, Державної казначейської служби України - ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить змінити рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 червня 2024 року у справі № 753/19328/23 в частині розподілу судових витрат, виклавши абзац п`ятий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 28650,00 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 гривень».

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що Державна казначейська служби України із оскаржуваним рішенням в частині неналежного розподілу судових витрат погодитися не може у зв`язку з допущеним судом порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Казначейство не було учасником справи № 753/19328/23 та за даними Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи оскаржуване рішення в електронний кабінет Казначейства не доставлялось. Засобами поштового зв`язку оскаржуване рішення до Казначейства не надходило.

ОСОБА_1 надіслав до Казначейства заяву від 19 серпня 2024 (вхідний від 21.08.2024 № Л-11-2603) про виконання оскаржуваного рішення разом із оригіналом виконавчого листа у справі № 753/19328/23 про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань витрат на правничу допомогу та витрат по сплаті судового збору, де боржником зазначено Казначейство.

У ході опрацювання документів у справі № 753/19328/23 Казначейство встановило, що здійснити виконання оскаржуваного рішення у визначений судом спосіб неможливо.

Разом з тим, неможливість виконати у визначений законодавством спосіб оскаржуване рішення одночасно призводить до порушення прав стягувача, який не може отримати кошти, та виникнення ситуації, за якої останній може оскаржити дії і рішення Казначейства щодо невиконання судового рішення.

Зазначає, що місцевий суд, всупереч безальтернативним приписам ЦПК України, стягнув витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу не зі сторони у справі.

Так, застосовуючи пункт 6 частини третьої статті 141 ЦПК України, місцевий суд дійшов помилкового висновку щодо «стягнення за рахунок бюджетних асигнувань» судового збору, а не з відповідача - ОСОБА_2 , оскільки відповідно до вказаної норми сторона позивач ОСОБА_1 , на користь якої ухвалено рішення, не звільнений від сплати судового збору, а відповідач - ОСОБА_2 не є позивачем, на якого розповсюджується пільга щодо звільнення від сплати судового збору згідно з пункт 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене, оскільки позов ОСОБА_1 задоволено, то на підставі частини першої статті 141 ЦПК України витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача - ОСОБА_2 .

Також звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що такого способу виконання судового рішення про стягнення судового збору як «стягнення за рахунок бюджетних асигнувань», як зазначено судом першої інстанції у судовому рішенні, законодавством взагалі не передбачено.

Щодо витрат на правничу допомогу Державна казначейська служба України зазначає, що компенсації за рахунок держави судових витрат на правничу допомогу законодавство України не передбачає, оскільки згідно із процесуальними кодексами такі витрати несуть безпосередньо сторони, а відтак, на підставі частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу в розмірі 28650,00 грн підлягають стягненню з відповідача - ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник Державної казначейської служби України ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністраціїв судове засідання не з?явились. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялись у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представника третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника Державної казначейської служби України, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 липня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб.

За час перебування у шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилися діти.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5 , про що в Книзі реєстрації народжень Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис №1166. Батьками записано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с.9 том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_4 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №956 (а.с.10 том 1).

30 червня 2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 12-13 том 1).

Згідно з довідкою Гімназії міжнародних відносин №323 з поглибленим вивченням англійської мови №159 від 25.04.2023 ОСОБА_4 дійсно навчається в 4-А класі; ОСОБА_7 навчається в 6-Б класі гімназії №323 ( а.с.11 том 1).

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ( а.с.14 том 1).

08 серпня 2023 року між ОСОБА_8 , орендодавцем, з однієї сторони, ОСОБА_1 , орендарем, з другої сторони, укладено договір оренди квартири АДРЕСА_2 (а.с. 15-16 том 1).

ОСОБА_1 обіймає посаду керівника відділу по роботі з ключовими клієнтами відділу збуту з 02.02.2015 у АТ «Мономах» (а.с.17 том 1).

Згідно із довідкою про доходи, виданою АТ «Мономах», ОСОБА_1 отримує заробітну плату за основним місцем роботи (а.с. 18 том 1).

16 серпня 2023 року головою ОСББ «Молодіжне» на підставі показань сусідів за ініціативою власника квартири АДРЕСА_3 складено акт про непроживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 19 том 1).

24 листопада 2023 року головою правління ОСББ «Молодіжне» ОСОБА_2 видано довідку про те, що вона разом з доньклю ОСОБА_4 проживає та зареєстрована в АДРЕСА_4 (а.с. 47 том 1).

Згідно з довідкою ТОВ «Ашан Польща» ОСОБА_10 працевлаштована у ТОВ «Ашан Польща» за трудовим договором в режимі повного робочого дня з 12.12.2022 року до 24.08.2023 року на посаді працівник торгового залу; трудові відносини за трудовим договором, укладеним 09.12.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ашан Польща», з однієї сторони, та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , другої сторони, терміном з 12.12.2022 року до 24.08.2023року, зміненого 27.02.2023 - припинено у зв`язку із закінченням терміну трудового договору ( а.с 49, 51,52-53 том 1).

У 2023 році ОСОБА_2 звернулась до начальника Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адімінстрації із заявою про те, що син ОСОБА_5 проживає з батьком ОСОБА_1 . Спілкування з дитиною не відбувається, номер телефону заблоковано, батько перешкоджає синові спілкуватись з матір`ю, гроші, перераховані на картковий рахунок сина, повернуто (а.с.56 том 1).

22 листопада 2023 року Центром сім`ї Дарницького району м. Києва видано довідку про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримує послуги консультування у психолога у Центрі сім`ї з 25вересня 2023 року ( а.с. 57 том 1).

Відповідно до Консультативного висновку №1 судового експерта-психолога ОСОБА_12 , що діє на підставі свідоцтва №102-22/П від 11 серпня 2022 року, виданого на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, який виготовлено на запит ОСОБА_2 щодо визначення загального психологічного стану її доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рекомендовано звернути увагу на негативні переживання щодо школи, яку відвідує дитина, не рекомендовано змінювати спосіб та місце проживання (а.с. 58-61 том 1).

ОСОБА_4 ,відповідно до характеристики ОСОБА_13 , директора та ОСОБА_14 , класного керівника Гімназії міжнародних відносин №323, за час роботи з дитиною батьки виявляли високу зацікавленість досягненнями та поведінкою дитини (а.с.65 том 1).

15 березня 2024 року Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надано висновок від 13.03.2023 року №101-2394 про визначення місця проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дітей разом з батьком ОСОБА_1 ( а.с. 144-147 том 1).

В судовому засіданні 22квітня 2024 року ОСОБА_1 пояснив, що діти з початку війни перебували в Польщі. З 2022 року син проживає з ним, а згодом повернулась донька, на краще змінились показники навчання та здоров`я дітей.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_15 пояснив, що мета позову - забезпечення найкращих інтересів дітей, вказав, що дитина має знати де її місце проживання, позивач здатен забезпечити дітей житлом та фінансами, представник підтримав Висновок органу опіки та піклування та просив задовольнити позовні вимоги, вказав, що зустрічний позов не спростовує доводів первісного.

ОСОБА_2 пояснила, що за домовленістю чоловіка з братом вона перебувала з дітьми в Польщі, там діти ходили до школи. Зазначила, що діти вивчали інші предмети іншою мовою, їм було складно, тому допомагала, організовувала шаховий клуб, відвідування басейну, поїздки в парки. Вказувала, що виховання повинно спрямовувати дитину до самостійного життя.

У судовому засіданні 14травня 2024 року судом допитано свідків.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що їй відомо про перебування дітей в Польщі.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що батьки піклуються про дітей, але коли батьки працюють допомагає по господарству.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що знає сім`ю понад 15 років, мати завжди була з дітьми, батько працював, діти були охайні і не голодні.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що діти люблять і батька, і матір, але є проблеми спілкування з онуками, вказала, що хотіла б спілкуватись з дітьми.

В судовому засіданні 19червня 2024 року ОСОБА_20 та ОСОБА_21 особисто надали пояснення, виявили бажання проживати з батьком, не заперечували щодо спілкування з матір`ю.

Ухвалюючи рішення про визначення місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком - ОСОБА_1 , суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що на даний час проживання дітей з батьком буде відповідати саме інтересам дітей, які в судовому засіданні пояснили, що хочуть проживати разом з батьком.

Суд першої інстанції наголосив на тому, що проживання дітей з батьком не призведе до істотного порушення прав матері, оскільки відповідно до закону той з батьків, хто проживає окремо від дитини, має право на безперешкодне спілкування з дитиною і зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог щодо визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком, а також в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн учасниками справи не оскаржується.

Доводи і вимоги апеляційної скарги Державної казначейської служби України стосуються оскарження рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань.

Зі змісту судового рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 червня 2024 року вбачається, що суд першої інстанції, вирішуючи питання розподілу судових витрат, стягнув за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 28650 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн, обгрунтовуючи свій висновок тим, що відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 Серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, категорія 1 ( а.с. 46 том 1) та підлягає звільненню від сплати судового збору та інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, тому витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань.

Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги Державної казначейської служби України правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права в частині розподілу судових витрат, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина друга статті 141 ЦПК України.

Згідно з частинами шостою, сьомою статті 141 ЦПК України якщо сторону,на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Із долученого до матеріалів справи пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 Серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_2 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, категорія 1. Отримує пенсію по інвалідності 3 група загальне захворювання ( а.с. 46 том 1).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Пунктом 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, в силу вимог закону особи з інвалідністю III груп не звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи. А громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільняються від сплати судового збору, якщо вони є позивачами у справі, тобто, звернулися з позовом до суду за захистом свого порушеного права або інтересу.

У цій справі ОСОБА_2 є відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 і позовні вимоги пред`явлені до неї про визначення місця проживання дітей з батьком, а тому відповідач ОСОБА_2 не звільнена від обов`язку відшкодувати судовий збір позивачеві ОСОБА_1 за подання позовної заяви до суду у розмірі 1073,60 грн, на користь якого ухвалено судове рішення.

Щодо розподілу витратна правничу допомогу адвоката у розмірі 28 650,00 грн, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити таке.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснював адвокат - Гуревич Максим Геннадійович на підставі ордера серія АН № 1234705 від 19 жовтня 2023 року, виданого Адвокатським об?єднанням «Грандліга» (а.с. 27 том 1).

04 вересня 2023 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Грандліга» укладено договір надання правової допомоги № 67 (а.с.20-22 том 1).

Відповідно до умов зазначеного договору Адвокатське Об`єднання приймає на себе зобов?язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах передбачених даним договором за дорученням/замовленням/зверненням клієнта ОСОБА_1 , а клієнт зобов?язується оплатити її в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Оплата ОСОБА_1 гонорару/послуги на користь Адвокатського об`єднанням «Грандліга» у розмірі 28 650,00 грн підтверджується квитанцією «ПриватБанк» від 17 жовтня 2023 року (а.с. 24 том 1).

Згідно положень частин першої-другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Враховуючи зазначені положення законодавства, якими встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, а також той факт, що позивач документально підтвердив надання правничої допомоги адвокатом Гуревич Максимом Геннадійовичем на оплатній основі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про їх стягнення на користь позивача ОСОБА_1 не зі сторони у справі відповідача ОСОБА_2 , а за рахунок бюджетних асигнувань.

Знайшли своє підтвердження і доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України про те, що такого способу виконання судового рішення, як зазначено судом першої інстанції у судовому рішенні у справі 753/19328/23, а саме: про стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань, не передбачено чинним законодавством України.

Так, нормою статті 141 ЦПК України визначено, що у випадках, передбачених частинами шостою, сьомою цієї статті, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 1-1 пункту 16 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, Органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів: для компенсації судового збору за рахунок держави у разі звільнення від його сплати у визначених законом випадках. Компенсація судового збору, відповідно до підпункту 1-1 пункту 16 цього Порядку, здійснюється органами Казначейства на підставі виконавчих документів з відповідного рахунка спеціального фонду Державного бюджету, на який такий судовий збір зарахований(пункт 18 Порядку).

Правовідносини у сфері надання правничої допомоги, що гарантується державою, порядок реалізації цього права, суб`єктів, підстави та порядок надання безоплатної правничої допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правничої допомоги врегульовані Законом України «Про безоплатну правничу допомогу».

У пункті 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» визначено, що безоплатна правнича допомога - правнича допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.

Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги вищенаведені обставини та норми права, не врахував, що відповідач ОСОБА_2 не звільнена від обов`язку відшкодувати судові витрати позивачеві ОСОБА_1 , на користь якого ухвалено судове рішення.

Оскільки порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до ухвалення незаконного судового рішення в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 28650 грн., витрат по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн, оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині відповідно до статті 376 ЦПК України слід скасувати та ухвалити у відповідній частині нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 28650 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог щодо визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком, а також в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн учасниками справи не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення.

Керуючись ст.ст. 15, 133, 137, 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника особи, яка не брала участі у справі, Державної казначейської служби України ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 червня 2024 року в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 28650 грн., витрат по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грнскасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 28650 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді: