Дата документу 23.10.2024 Справа № 334/4398/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 334/4398/24 Головуючий у 1 інстанції Гнатюк О.М.
Пр. № 22-ц/807/1940/24 Суддя-доповідач Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Кухаря С.В.,

секретар: Камалова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Плужник Максим Валерійович, в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

за апеляційною скаргою Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, інтереси яких представляє ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року заявник ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Плужник М.В., звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила установити юридичний факт, що ОСОБА_3 , 2013 р.н., перебував на повному утриманні померлого військовослужбовця солдата ОСОБА_4 з 2017 року та до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свою заяву мотивувала тим, що 22 серпня 2023 року від захворювання «гостра коронарна смерть», яке пов`язане із проходженням військової служби, помер солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , 1980 р.н., що підтверджується витягом з протоколу засідання штатної 20 регіональної військово-лікарської комісії №2679 від 24.11.2023 р. та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , який, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 є чоловіком заявниці.

Від попереднього шлюбу у ОСОБА_1 є син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько якого ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто за 4 місяці до народження сина.

З 2017 року заявниця почала спільно проживати разом із ОСОБА_4 , а 02 червня 2023 пара офіційно зареєструвала свій шлюб.

Проте, через військовий стан та несення військової служби ОСОБА_4 не встиг усиновити ОСОБА_3 .

У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 і втратою годувальника у заявниці виникло право на оформлення пенсії своєму сину та на отримання грошової допомоги у зв`язку із втратою чоловіка та єдиного годувальника сім`ї.

Заявниця звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про направлення документів її сина на призначення пенсії та отримання грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 було надано відповідь за №2923/с від 18.04.24 про відмову у прийнятті документів через те, що в пакеті документів відсутнє документальне підтвердження факту перебування малолітньої особи ОСОБА_3 на утриманні померлого військовослужбовця ОСОБА_4 та роз`яснено щодо необхідності звернутися до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні.

Встановлення даного факту в подальшому надасть право заявниці звернутися в інтересах свого малолітнього сина до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою щодо направлення документів до ІНФОРМАЦІЯ_8 на призначення одноразової грошової допомоги та із заявою до ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо призначення пенсії по втраті годувальника.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Плужник М.В., задоволено.

Встановлено факт перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на повному утриманні померлого військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 2017 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що із наданих заявником документів неможливо встановити факт перебування малолітньої особи на утриманні померлого військовослужбовця. Також чинним законодавством не передбачено норми щодо обов`язку померлого утримувати малолітню особу, що не є членом його сім`ї.

Зазначено, що із заяви ОСОБА_1 не вбачається, що її син ОСОБА_3 має право на отримання пенсії по втраті годувальника, оскільки не доведено, що він перебував на утриманні ОСОБА_4 та отримував від нього грошову допомогу, яка була для нього постійним та основним джерелом засобів до існування, і яке він втратив у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 .

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, вислухавши доводи представника заявника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву, виходив з того, що заявник як законний представник малолітньої особи наділений правом на захист його цивільного права в судовому порядку, оскільки підстави її звернення до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні малолітньої дитини у загиблого ОСОБА_4 свідчить про наявність обмеження його прав на отримання пільг, передбачених законом.

Апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 09 квітня 2013 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 360 (а.с. 44).

Батько малолітнього сина заявниці ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто до народження сина, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 07 лютого 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції за актовим записом № 733 (а.с. 35).

02 червня 2023 року між заявницею ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 02 червня 2023 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за актовим записом № 787 (а.с. 30).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 23 серпня 2023 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за актовим записом № 1580, військовим квитком серії НОМЕР_6 (а.с. 13, 45-51).

11 січня 2024 року ОСОБА_1 видано ІНФОРМАЦІЯ_12 посвідчення члена сім`ї дружини військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби серії НОМЕР_7 (а.с. 36).

ОСОБА_1 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_6 із зверненням щодо направлення документів її сина на призначення пенсії та отримання грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , на що ІНФОРМАЦІЯ_1 було надано відповідь за №2923/с від 18.04.2024 із відмовою у прийнятті документів через те, що в пакеті документів відсутнє документальне підтвердження факту перебування малолітньої особи ОСОБА_3 на утриманні померлого військовослужбовця ОСОБА_4 . Додатково ОСОБА_1 надано роз`яснення щодо необхідності звернутися до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні (а.с. 11-12).

Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.2 ч.1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, перебування фізичної особи на утриманні.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 просила встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 , 2013 р.н., перебував на повному утриманні померлого військовослужбовця ОСОБА_4 з 2017 року та до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлення такого факту заявниці необхідно для забезпечення її сина соціальними пільгами, гарантіями та компенсаціями, визначеними законодавством для членів сімї померлого.

ОСОБА_1 на підтвердження вищевказаного факту надано довідку ОСББ «Толока 37» №3 від 11 квітня 2024 року, в якій зазначено, що ОСОБА_4 проживав разом зі своєю сімєю за адресою: АДРЕСА_1 , склад сімії ОСОБА_1 та пасинок Д ОСОБА_7 з 2017 року і до моменту своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 14).

В довідці ОСББ також зазначено, що в кв. АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_8 .

До заяви додані фотокартки (а.с. 18-29), письмові пояснення свідків адвокату Зарудньому І.В., фотокопія військового квитка ОСОБА_4 , де в графі 4 «Сімейний стан» відсутні відомості про утриманців останнього (а.с. 39-43).

У порядку, передбаченому ст.230 ЦПК України свідки судом не допитувалися, клопотання про їх допит адвокатом не заявлялося.

Будь-яких належних і допустимих доказів про джерело доходів заявниці і ОСОБА_4 з 2017 по 2022 р.р. до заяви не додано.

Судове засідання відбулося за відсутності заявниці, її представника адвоката Плужника М.В. і заінтересованих осіб.

Правовідносини щодо утримання дітей, є предметом регулювання Сімейного кодексу України.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже, вітчим має обов`язок утримувати свого пасинка, прямо передбачений законом, лише за сукупності таких обставин: такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; вітчим може надавати матеріальну допомогу.

Як зазначалось, шлюб між заявницею ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено 02 червня 2023 року.

Тобто, із вказаної дати ОСОБА_4 набув статусу вітчима по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_3 .

Однак, заявниця просила встановити факт перебування ОСОБА_3 на повному утриманні ОСОБА_4 з 2017 року.

В матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази на підтвердження факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сімєю без укладення шлюбу з 2017 року.

В судовому порядку такий факт також не встановлювався.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В справі відсутні докази про те, що пасинок померлого не має інших рідних по ступеню кровної спорідненості рідних діда, баби, повнолітніх братів та сестер, і що останні не могли надавати йому належного утримання з 2017 року.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні дані, якими підтверджується обов`язок ОСОБА_4 утримувати пасинка ОСОБА_9 в силу ст. 268 СК України.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в справі відсутні докази щодо матеріального стану (доходу) як заявниці, так і ОСОБА_4 , що фактично унеможливлює достовірне встановлення обставин утримання ОСОБА_4 малолітньої дитини та неможливість утримання власної дитини матір`ю.

З метою повного і всебічного з`ясування обставин справи, перевірки доводів учасників справи, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року витребувано у Головного управління ДПС у Запорізькій області відомості про отримані протягом 2017-2023 років доходи ОСОБА_1 та загиблим ОСОБА_4 , а також витребувано у Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області інформацію про призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 , на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_14 .

На виконання вищевказаної ухвали суду, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області надано інформацію, відповідно до якої в ЦБД ДРФО ДПС відсутня інформація про джерела доходів щодо ОСОБА_4 за період з 2017 по 2021 рік, а з 25.02.2022 останній мав дохід.

Також згідно даних ЦБД ДРФО ДПС ОСОБА_1 з 2017 року до січня 2020 року була працевлаштована та отримувала заробітну плату, а з 2020 року отримує соціальні виплати з відповідних бюджетів.

ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомлено, що ОСОБА_1 зверталась до ГУ ПФУ в Запорізькій області за призначенням пенсії по втраті годувальника 16.06.2024 та Управлінням було прийнято рішення про відмову у призначенні у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу годувальника. В реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація щодо пенсійної справи ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки відсутні дані про доходи ОСОБА_4 за період з 2017 по 2021 рік, а також дані щодо неможливості утримання ОСОБА_1 своєї дитини у вказаний період, матеріали справи не містять доказів, якими би підтверджувалось фактичне утримання ОСОБА_4 сина заявниці з 2017 року.

У наданій до суду довідці ОСББ «Толока 37» №3 від 11 квітня 2024 рокузазначено лише про факт спільного проживання ОСОБА_4 із заявницею та її сином, проте, така довідка не свідчить про утримання ОСОБА_4 малолітнього ОСОБА_3 .

Не містять таких даних і долучені до заяви пояснення свідків, фотокартки.

Сам по собі факт проживання заявниці із ОСОБА_4 за однією адресою не може свідчити про перебування на утриманні останнього її сина.

Так, вітчим може добровільно дбати про всебічний розвиток пасинка, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про його духовний та фізичний стан, проте, таке право не породжує юридичного значення за наслідками встановлення факту, про який просить заявниця.

Таким чином, належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про перебування на утриманні ОСОБА_4 малолітнього ОСОБА_3 з 2017 року і до 02 червня 2023 року матеріали справи не містять.

На вищевказане суд першої інстанції уваги не звернув, неповно дослідив обставини справи та помилкового дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо не підтвердження перебування малолітньої дитини на утриманні померлого військовослужбовця з 2017 року, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Ураховуючи викладене, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, не врахував всі обставини справи та помилково дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, тому оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, інтереси яких представляє ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2024 року в цій справі скасувати та прийняти постанову такого змісту.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Плужник Максим Валерійович, у порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, відмовити.

Дата складання повної постанови 24 жовтня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча І.В. Кочеткова

Судді: М.С. Гончар

С.В. Кухар