РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 621/5247/23

Провадження № 2/621/369/24

04 листопада 2024 року м. Зміїв Харківська область

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого суддя В.Філіп`єва,

за участю секретаря судового засідання А. Бабич,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС",

представник позивача А. Гайова (не з`явилася),

відповідач ОСОБА_1 (не з`явився),

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників цивільну справу за позовною заявою ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ "МІЛОАН",

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 61253,80 гривень, а також судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 2147,20 гривень та витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 6000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.06.2021 року, відповідач ОСОБА_2 , за власним волевиявленням, з повним розумінням умов кредитування, в особистому кабінеті на сайті ТОВ "Мілоан" https://miloan.ua/, подав заявку на отримання кредиту №101201823. Шляхом підписання одноразового пароля ідентифікатора відповідач підтвердив прийняття умов Кредитного договору №101201823 від 25.06.2021 року, які також розміщені на сайті в його особистому кабінеті відповідача, після чого відповідачеві на картковий рахунок було перераховано кредитні кошти в сумі 15000,00 гривень. За умовами кредитного договору №101201823 від 25.06.2021 року кредитні кошти надавалися відповідачеві строком на 30 днів, які він зобов`язаний був повернути разом зі сплатою процентів на умовах, визначених договором. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка складається: за тілом кредиту - 13691,00 гривень; заборгованість за відсотками - 46062,80 гривень; заборгованість за комісійними винагородами -1500,00 гривень, а всього - в сумі 61253,80 гривень.

13.10.2021 року ТОВ «Мілоан» на підставі Договору відступлення прав вимоги №10Т відступило право вимоги за Кредитним договором №101201823 від 25.06.2021 року на користь позивача ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", в зв`язку з чим ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" набуло права вимоги до відповідача.

Враховуючи наявність у відповідача невиконаних зобов`язань за кредитним договором, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №101201823 від 25.06.2021 року в розмірі 61253,80 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2147,20 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 гривень.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.01.2024 року відкрито провадження за позовною заявою та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників в судове засідання. (а.с.41)

В судове засідання учасники справи не з`явилися.

Представник позивача подала до суду письмову заяву, в якій просила судовий розгляд проводити без її участі, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавав.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04.11.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі ч.4 статті 223, ч.1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне:

Відповідно до Договору про споживчий кредит № 101201823 від 25.06.2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» (кредитодавцем) та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (позичальник), відповідачеві надано грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 15000,00 гривень (п.1.2 Договору) строком на 30 днів (п.1.3 Договору), які останній зобов`язувався повернути у встановлений Договором термін, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом.

Зі змісту пункту 1.5 Договору вбачається, що загальні витрати позичальника за кредитом складають 22125,00 гривень, з яких : комісія за надання кредиту 1500,00 грн; (одноразово) (п.1.5.1 Договору), проценти за користування кредитом 5625, 00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 Договору). Згідно пункту 1.7 Договору узгоджений сторонами тип процентної ставки: фіксована. (а.с.11-14)

Додатками до Договору про споживчий кредит № 101201823 є графік погашення кредиту, паспорт споживчого кредиту та Анкета заява на кредит № (яка роздрукована з сайту: tengo.ua) (а.с.15-17)

Вказані документи не містять підпису позичальника та доказів ознайомлення останнього зі змістом складових договору. В матеріалах справи також відсутня інформація про отримання відповідачем одноразових паролів-ідентифікаторів, за допомогою яких він акцептував пропозиції на умовах, зазначених в цих договорах.

Згідно платіжного доручення 29174581 від 25.06.2021, ТОВ «Мілоан» перерахувало на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15000,00 гривень за договором № 101201823 (а.с.18)

Згідно розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 , складеного ТОВ «Діджи Фінанс» за кредитним договором № 101201823 за період з 13.10.2021 по 22.12.2023 року, заборгованість по тілу кредиту становить 15000,00 грн; по відсоткам 46062,80 грн та комісією 1500,00 грн, а всього в загальному розмірі 61253,80 гривень (а.с.20)

Відповідно до Договору факторингу №10Т від 13.10.2021 року, кредитодавець ТОВ "Мілоан" відступило на користь позивача ТОВ "Діджи Фінанс", право вимоги за кредитним договором №101201823 від 25.06.2021 року в сумі заборгованості 61253,80 гривень, а відповідно ТОВ "Діджи Фінанс" набуло права вимоги до відповідача за вказаним договором (а.с.20, зв.бік, 21-25).

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За загальним правилом, встановленим статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одним з видів зобов`язання є договір, вимоги до укладення якого встановлені главою 52 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, загальні вимоги до кредитного договору встановлені нормами Цивільного кодексу України, а також Законами України «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів».

За змістом положень статей 626-628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Крім того, відповідно до ч.1, ч.2 статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно частин першої, другої статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзацем 2 частини другої статті 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію". Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 вказала, що:

«у переважній більшості випадків застосування конструкції Договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТКБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, ці умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому…роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи...

Надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін,якщо вонине підписаніта невизнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийняті 09 квітня 1985 року N 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.»

В матеріалах справи відсутні належні й допустимі докази направлення оригіналу (примірнику) договору відповідачеві, а також докази про ознайомлення відповідача з умовами кредитування, відомості про акцептування кредитних пропозицій одноразовими паролями ідентифікаторами, в зв`язку з чим неможливо встановити узгоджену сторонами процентну ставку за кредитом, розміір комісії та відповідальність за порушення зобов`язань за кредитним договором. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці складові кредитного договору розумів відповідач, ознайомився й погодився з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови про пролонгацію й сплату процентів за пролонгацію договору.

Разом з тим, з платіжного доручення №29174581 від 25.06.2021 вбачається, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15000,00 гривень за договором № 101201823.

Доказів про повне чи часткове повернення відповідачем вказаних коштів матеріали справи не містять.

Відповідно до положень §2 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. (ч.1, ч.3 статті 1054 ЦК України)

Згідно статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч.1 статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1, ч.3 статті 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

В судовому засіданні належними й допустимими доказами підтверджено факт отримання відповідачем ОСОБА_3 від ТОВ «Мілоан» грошових коштів в сумі 15000, 00 гривень, а отже відповідач не звільняється від виконання зобов`язання, та зобов`язаний повернути отримані кредитні кошти.

За таких обставин, позовна заява ТОВ "Діджи Фінанс" про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення на користь позивача заборгованості за фактично отриманою сумою кредитних коштів (тіло кредиту).

В іншій частині позовних вимог належить відмовити.

Стосовно заявлених вимог про стягнення сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне:

Згідно положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частин 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката до матеріалів справи надано Договір про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 року (а.с.25, зв.бік 28) та додатковою угодою від 11.12.2023 (а.с.19), укладених з адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», згідно яких вартість підготовки матеріалів позовної заяви до суду складає 6000,00 грн

Разом з тим, довіреність на представництво інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», що міститься в матеріалах справи, видана директором товариства на ім`я ОСОБА_4 , позовна заява підписана ОСОБА_4 (а.с. 1-3, 31-32, 33) заяви про розгляд справи без участі представника подано ОСОБА_4 (а.с.58-60)

Доказів участі адвоката А.Міньковської у справі, як і доказів перерахування вказаних грошових коштів за правничу допомогу адвоката, матеріали справи не містять.

За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення судових витрат підлягають частковому задоволенню у виді часткового стягнення суми судового збору пропорційно сумі задоволених позовних вимог. Оскільки в процентному відношенні сума задоволених позовних вимог складає 24,5%, відповідна частка суми судового збору , що підлягає стягненню на користь позивача становить 322,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статями 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 247, 274-279, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС", , заборгованість за кредитним договором №101201823 від 25.06.2021 року у розмірі 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС", код ЄДРПОУ 42649746, витрати зі сплати судового збору в сумі 322,00 (триста двадцять дві) гривні.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду, через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС", , юридична адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ, 04112.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН", , юридична адреса: вул. Багговутівська, буд.17-21, м. Київ, 04107.

Повний текст рішення складено 04.11.2024 року.

Суддя В. Філіп`єва