Справа №751/2843/24
Провадження №2/751/1006/24
12 липня 2024 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.
секретаря судового засідання Курач В.С.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін позовну заяву Пенітенціарної академії України до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості,
Встановив :
26.03.2024 року представник позивача Пенітенціарної академії України адвокат Чепурна Н.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 3 190,00 грн. та судових витрат у розмірі 3 028,00 грн.
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 02.10.2023 між Академією Державної пенітенціарної служби та ОСОБА_1 було укладено Договір про навчання у закладі вищої освіти №180, підготовка вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Психологія» за спеціальністю 053 «Психологія» для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра (п.2 Договору). 02.10.2023 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №130, відповідно до умов якого відповідач зобов`язалася своєчасно вносити плату за надання платної освітньої послуги в розмірах, у терміни та в порядку, встановленим цим договором. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 108 800,00 грн., у тому числі вартість освітньої послуги за роками навчання становить: 2023-2024 н.р. 27 200,00 грн; 2024-2025 н.р. 27 200,00 грн; 2025-2026 н.р. 27 200,00 грн; 2026-2027 н.р. 27 200,00 грн. Наказом №486/ОД від 02.10.2023 року відповідача було зараховано з 01.10.2023 року студентом 1 курсу денної форми навчання за спеціальностями за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб та відповідно нараховано за два місяці навчання в Академії (жовтень, листопад) 5 440,00 грн. Наказом №756/ОД від 28.11.2023 року відповідача було відраховано зі складу студентів Пенітенціарної академії України за власним бажанням. Станом на 20.03.2024 року відповідачка має заборгованість по оплаті за надані послуги з навчання в сумі 3 190,00 грн., що підтверджується довідкою вих№5/622 від 20.03.2024 року. З метою врегулювання спору в досудовому порядку відповідачці направлялись листи з вимогою сплатити заборгованість за навчання, але на час звернення до суду заборгованість не сплачена.
Ухвалою суду від 17.04.2024 року, позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Сторони в судове засідання не викликались, відповідачка відзив на позов не надіслала, про розгляд справи повідомлялася в установленому законом порядку, з дотриманням вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 та ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України.
Більш того, Великою Палатою Верховного Суду України у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, зроблено висновок, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідної особи належним.
12.06.2024 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, закріплено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
У п.86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) вказано, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Судом встановлено, що 02.10.2023 року між Академією Державної пенітенціарної служби та ОСОБА_1 укладено Договір про навчання у закладі вищої освіти №180, за умовами якого, заклад бере на себе зобов`язання: зарахувати вступника на навчання на перший курс після виконання умов прийому на навчання для здобуття освіти, правил прийому та укладення договору; здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Психологія» за спеціальністю 053 «Психологія» для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра. (п.2) (а.с.12-13).
Фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб (на умовах договору, укладеного між закладом та фізичною особою, яка замовляє платну освітню послугу) (п.12 Договору).
02.10.2023 року між Академією Державної пенітенціарної служби та ОСОБА_1 укладено Договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №130, за умовами якого, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 108 800,00 грн. (п.3.1), у тому числі вартість освітньої послуги за роками навчання становить: 2023-2024 н.р. 27 200,00 грн; 2024-2025 н.р. 27 200,00 грн; 2025-2026 н.р. 27 200,00 грн; 2026-2027 н.р. 27 200,00 грн. (п.3.2). (а.с.9-11)
Відповідно до п.3.3 Договору №130 замовник вносить плату щомісяця не пізніше ніж 10 числа поточного місяця.
Згідно Наказу №486/ОД від 02.10.2023 року про зарахування на навчання, 01.10.2023 року ОСОБА_1 було зараховано студентом 1 курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю «Психологія» за кошти фізичних, юридичних осіб. (а.с.14, 15).
Як вбачається з листа Пенітенціарної академії України №2/3390 від 17.11.2023 року станом на 16.11.2023 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті за два місяці навчання становила 5 440,00 грн. (а.с.17)
Згідно Наказу про відрахування студентки №756/ОД від 28.11.2023 року, відраховано зі складу студентів Пенітенціарної академії України студентку 1 курсу денної форми навчання за кошти фізичних, юридичних осіб ОСОБА_1 , яка навчається на першому (бакалаврському) рівні вищої освіти за спеціальністю 053 «Психологія», за власним бажанням. Підстава: заява ОСОБА_1 від 28.11.2023 року. (а.с.16).
Наказом Міністерства Юстиції України №3548/5 від 06.10.2023 Академію Державної пенітенціарної служби було перейменовано на Пенітенціарну академію України (а.с.5).
Відповідно до довідки №5/622 від 20.03.2024 року та копії акта звірки розрахунків з дебіторами та кредиторами від 20.03.2024 року, заборгованість ОСОБА_1 перед Пенітенціарною академією України складає 3 190,00 грн. (а.с. 21, 22).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем неодноразово направлялись листи №2/3390 від 17.11.2023 року, №2/38 від 08.01.2024 року, №2/278 від 12.02.2024 року, на адресу відповідача, про необхідність сплатити заборгованість за два місяці навчання. (а.с.17,18,19)
На день звернення до суду заборгованість відповідачем не сплачена.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
У відповідності до ч.1 ст.626, ст.627 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладення договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахування вимоги ЦПК України, актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із статтями 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положенням статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо суми заборгованості за навчальні послуги та відсутності такої заборгованості.
Таким чином, враховуючи, що позивач свої зобов`язання за Договором про навчання у закладі вищої освіти №180 виконав, зарахував ОСОБА_1 на навчання на перший курс, надавав освітні послуги два місяці, а відповідач вчасно не внесла плату в повному обсязі, чим не виконала умови укладеного з навчальним закладом Договору №130, беручи до уваги дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.24), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 525-527, 530, 610, 611, 629, 903 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 128, 141, 223, 247, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Пенітенціарної академії України до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Пенітенціарної академії України заборгованість за Договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №130 від 02.10.2023 року у розмірі 3 190 (три тисячі сто дев`яносто) грн. 00 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Пенітенціарної академії України судовий збір у розмірі 3 038 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Новозаводським районним судом міста Чернігова за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повний текст рішення суду виготовлений 12.07.2024 року.
Головуючий - суддя О. Г. Деркач