Справа №204/7107/24
Провадження №2-о/204/172/24
РІШЕННЯ

іменем України

19 листопада 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Книш А.В.,

секретар судового засідання Малкамова О.С.,

за участі:

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ ПО НОВОКОДАЦЬКОМУ ТА ЧЕЧЕЛІВСЬКОМУ РАЙОНАХ У МІСТІ ДНІПРІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт Північне Донецької області. В обґрунтування заяви зазначено, що син заявника на момент смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 , але отримати свідоцтво про смерть заявник не може, оскільки воно видано на території, яка перебуває в окупації. Заявник вказує, що він звернувся з даним проханням до колишньої дружини, але отримав відмову, оскільки вона бажає і в подальшому отримувати аліменти на утримання сина за судовим рішенням.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Заявник у судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити, але в обґрунтування заяви пояснив, що його син з колишньою дружиною ОСОБА_2 після 2014 року не проживають смт Північне Донецької області. Також заявник зазначив, що син з колишньою дружиною ОСОБА_2 з 2014 року проживали у м.Щигри Курської області РФ, де дитина і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 та представник заінтересованої особи ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ ПО НОВОКОДАЦЬКОМУ ТА ЧЕЧЕЛІВСЬКОМУ РАЙОНАХ У МІСТІ ДНІПРІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА), про слухання справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань не подавали.

Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини.

Заявник та заінтересована особа ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14,51-52).

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 19 січня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 , 1953 року народження, уродженця м.Дзержинська Донецької області, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки доходу, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 листопада 2009 року, щомісяця, до повноліття дитини; стягнуто з ОСОБА_1 , 1953 року народження, на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки доходу, починаючи з 26 листопада 2009 року, щомісяця, починаючи з 26 листопада 2009р. протягом часу проживання з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 496,69 (Чотириста дев`яносто шість гривен 69 копійок) гривні, щомісячно, постійно починаючи з 26 листопада 2009р. (а.с.43-45).

Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавучої служби Дзержинського міського управління юстиції Лазорько Т.О. відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_2 за виконавчим листом №359, виданого 03 лютого 2010 року Дзержинським міським судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 496,69 грн, щомісячно, постійно, починаючи з 26 листопада 2009 року (а.с.60).

Також на виконанні у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області перебуває постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника від 26 лютого 2018 року ВП НОМЕР_3 щодо утримання аліментів зі страхових виплат заявника на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі 1/8 частини доходу щомісячно протягом часу проживання з дитиною ОСОБА_5 (а.с.59).

Станом на час розгляду справи вказані виконавчі провадження ВП НОМЕР_2 та ВП НОМЕР_3 перебувають на примусовому виконанні (а.с.34).

Вирішуючи пред`явлені вимоги, судом враховується наступне.

У частині другій статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, не містять спеціальної норми права щодо порядку державної реєстрації народження, смерті на тимчасово окупованій території України відповідними органами державної реєстрації актів цивільного стану без рішення суду про встановлення такого факту, що унеможливлює встановлення факту народження, смерті та здійснення державної реєстрації народження, смерті в позасудовому порядку.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за одним місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545.

Відповідно до положень вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Чинне законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

Відповідно до пункту восьмого частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з абзацу другого частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності.

На підтвердження обставин, викладених у заяві про встановлення факту смерті, заявником надано лише переписку з месенджеру та фото з місця поховання (а.с.16-19).

Суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі N 916/3027/21, провадження N 12-8гс23).

Оскільки електронне листування, на яке посилається заявник, не дає можливості встановити авторів цього листування, вказаний доказ не може бути належним та допустимим.

Фото з місця поховання за відсутності будь-яких інших належних та допустимих доказів також не може бути доказом факту смерті ОСОБА_4 .

Крім того, заявник в судовому засіданні спростував факт проживання та відповідно й смерті його сина в смт Північне Донецької області, як він зазначив у заяві, та підтвердив, що з 2014 року його колишня дружина із сином проживали на території РФ.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини викладені заявником у заяві про встановлення факту смерті сина ОСОБА_4 .

Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд може встановити смерть ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт Північне Донецької області.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 264, 294, 317-319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ ПО НОВОКОДАЦЬКОМУ ТА ЧЕЧЕЛІВСЬКОМУ РАЙОНАХ У МІСТІ ДНІПРІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) про встановлення факту смерті - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП, НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ ПО НОВОКОДАЦЬКОМУ ТА ЧЕЧЕЛІВСЬКОМУ РАЙОНАХ У МІСТІ ДНІПРІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА), місцезнаходження: м. Дніпро, просп. Лесі Українки, буд. 67, ідентифікаційний код 33339831.

Повне рішення складено 22 листопада 2024 року.

Головуючий: