ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5136/24Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М.
Провадження № 22-ц/817/902/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справу № 607/5136/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат КОЛОДОВСЬКИЙ Олег Володимирович, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2024 року (ухвалене суддею Вийванко О.М., дата складення повного тексту судового рішення - 12 липня 2024 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Верес М.Я., звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка покликалася на те, що 27 листопада 2019 року сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 грудня 2022 року у справі №607/16001/22 розірвано. В даному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З початку 2022 року відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні сина.

На теперішній час малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з тим, що є дитиною з інвалідністю і має ряд захворювань, а саме: «вроджена вада серця: критична коарктація аорти, гіпоплазія перешийка. Відкрита артеріальна протока. Відкрите овальне вікно. Висока легенева гіпертензія».

Позивачка постійно змушена проводити лікування малолітнього сина, що само по собі є дуже витратним. Це великі грошові витрати не тільки на ліки, а й на постійний особливий догляд, особливі заняття, спеціальне харчування, шляхові витрати і т.д., що зумовлено хворобою дитини.

Позивачка повністю бере участь у вихованні свого малолітнього сина. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Для розвитку дитини вона прикладає всі свої зусилля та можливості. Відповідач не цікавиться, за які кошти лікується і виховується дитина, жодним чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з ним, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу.

У зв`язку з наведеним позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 05 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Колодовський О.В., подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення цієї справи, зокрема:

- у відповідача на утриманні перебуває малолітня дочка від першого шлюбу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також непрацездатна за віком матір - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- позивачка не дає можливості бачитися із малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , брати участь в його утриманні та вихованні;

- відповідач офіційно не працевлаштований та відповідно офіційних доходів не отримує;

- у відповідача не має на праві власності нерухомого та рухомого майна;

На думку сторони апелянта, вказані обставини свідчать про те, що призначений судом розмір аліментів 5000 грн на місяць є неспівмірним з матеріальним становищем платника аліментів.

Крім того, позивачка має на праві власності земельну ділянку та електромобіль Тesla Model S, на що суд першої інстанції уваги не звернув та належної юридичної оцінки даним фактичним обставинам справи не надав.

Також зазначає, що суд припустився помилки, двічі зазначивши у мотивувальній частині рішення суду, що із відповідача необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4500 гривень, натомість у резолютивній частині, зазначив про стягнення не 4500 грн, а 5000 грн.

У зв`язку з викладеним просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити частково, стягнувши аліменти на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі до суду не надходив.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 1, 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; cправи про стягнення аліментів.

Предметом позову у даній справі є стягнення аліментів. При цьому ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

З 27 листопада 2019 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 грудня 2022 року у справі № 607/16001/22.

03 січня 2020 року у даному шлюбу у сторін народилась одна дитина - син ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , повторно видане 05 вересня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 84.

Позивачка ОСОБА_3 разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи № 33016/28-03 від 26 грудня 2018 року та № 2981/28-03 від 25 лютого 2020 року, виданими Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 , виданого Пенсійним фондом України та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 720276, виданої 03 січня 2024 року Тернопільською міськрайонною МСЕК вбачається, що позивачка ОСОБА_3 має 3 групу інвалідності, опор.-рух. апарат, загальне захворювання.

Відповідно до довідки Тернопільського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №19 Тернопільської міської ради від 08 лютого 2024 року за №12 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно відвідує 2-гу молодшу групу №1 Тернопільського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 19 Тернопільської міської ради. Мама, ОСОБА_3 , зі слів вихователів, дисциплінована і відповідальна: цікавиться навчально-виховним процесом, який здійснюється у закладі, бере активну участь в створенні розвивального середовища та в оновленні матеріально-технічної бази групи, вчасно приводить і забирає дитину з садочка, вчасно вносить плату за додаткові освітні послуги для дитини в закладі. Батько, ОСОБА_1 , не приходить у садок, не цікавиться здоров`ям сина, його навчанням і вихованням, не здійснює оплату за додаткові освітні послуги для дитини.

Із медичного висновку №39 про дитину з інвалідністю до 18 років КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 06 лютого 2024 року, виписки з медичної карти № 131 стаціонарного хворого ДУ «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії» та висновку лікарсько-консультативної комісії № 15 КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» ТОР від 27 січня 2024 року вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною-інвалідом з клінічним діагнозом: «вроджена вада серця: критична коарктація аорти, гіпоплазія перешийка. Відкрита артеріальна протока. Відкрите овальне вікно. Висока легенева гіпертензія».

Відповідно до повної виписки свідоцтва про народження № ІІІ /3605/2013 від 04 липня 2013 року, виданої в Республіці Польща, м.Варшава слідує, що батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 травня 2024 року №379927382 слідує, що у ОСОБА_1 відсутнє право власності на нерухоме майно.

Відповідно до інформації Держаного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 23 травня 2024 року вбачається, що ОСОБА_12 на праві власності належить земельна ділянка площею 0.1631 га кадастровий номер :02:001:0194, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Згідно витягу державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 25 травня 2024 року, ОСОБА_3 є власником автомобіля Tesla Model 3, 2018 року випуску.

З позовної заяви ОСОБА_3 слідує, що між сторонами відсутня домовленість про утримання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сплату аліментів, що стало підставою для звернення до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7 та 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

На підставі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум становить: для дітей віком до 6 років - 2563 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Аналогічний висновок викладений у постановах КСЦ у складі Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року справа № 664/2746/17; від 25 вересня 2019 року справа № 755/14148/18.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів ОСОБА_3 посилалася на те, що ОСОБА_1 не бере участі в утриманні свого малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує значно більшого догляду, матеріальних коштів, регулярно проходить лікування, оскільки є дитиною з інвалідністю.

Судом встановлено, що позивачка для забезпечення належного рівня життя та розвитку малолітнього ОСОБА_5 несе витрати, які збільшуються у зв`язку з загальним підвищенням цін на продукти харчування, одяг, лікування, комунальні послуги, навчання та інше.

Малолітній ОСОБА_5 проживає разом із матір`ю (позивачкою у справі, яка є особою з інвалідністю третьої групи) та перебуває на її повному утриманні.

При цьому, відповідачем ОСОБА_1 не представлено належних доказів, що за своїм матеріальним станом та станом здоров`я він не може надавати матеріальне утримання своєму сину Матвію.

Також, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідач проживає разом із малолітнім сином ОСОБА_5 , бере участь у його матеріальному утриманні.

Колегія суддів враховує, що тривале перебування відповідача ОСОБА_1 за межами України, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон та доводами у заяві про перегляд заочного рішення, потребує значних витрат, що, на думку апеляційного суду, свідчить про наявність у відповідача доходів та, відповідно, належне матеріальне становище.

Таким чином обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що відповідач має можливість надавати допомогу малолітньому сину.

Позивачка зазначає, що витрати на утримання дитини, які вона самостійно несе, в середньому становлять 10000 грн.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , регулярно відвідує, заняття з хореографії та англійської мови, садочок, планові та позапланові медичні огляди, лікування.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що визначений судом щомісячний розмір аліментів 5000 грн на дитину значно перевищує визначений мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину та ту обставину, що на утриманні відповідача перебуває донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі до 4500 грн, щомісячно.

Такий розмір не є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину, та буде достатнім для навчання та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку малолітньої дитини, якій встановлено інвалідність.

Доводи апелянта про те, що на його на утриманні перебуває непрацездатна за віком матір - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , колегія суддів відхиляє, оскільки відсутні докази, що остання потребує матеріальної допомоги.

Посилання апелянта на те, що позивачка не дає можливості бачитися із малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вказані обставини є не предметом позову даної справи.

Твердження апелянта про те, що він офіційно не працевлаштований та відповідно офіційних доходів не отримує, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 з метою офіційного працевлаштування звертався до Державної служби зайнятості та відповідно перебуває на обліку у статусі безробітного.

Доводи апелянта про те, що у нього не має на праві власності нерухомого та рухомого майна, апеляційний суд враховує та вважає, що даний факт служить правовою підставою для зменшення аліментів до розміру, визначеного даною постановою.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду, зменшивши розмір стягнення аліментів на утримання малолітнього сина з 5000 грн. до 4500 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно позовних вимог, ціна позову у даній справі становила 10000,00 грн. Позовні вимоги задоволено частково на загальну суму 4500,00 грн, в іншій частині відмовлено. Отже, розмір задоволених позовних вимог у пропорційному відношенні становить 45 % (4500*100/10000).

Однак, позивач ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Із квитанції № 1508-0646-8958-7736 від 12 вересня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 за апеляційний розгляд даної справи сплатив судовий збір у розмірі 908.25 грн.

Зважаючи на те, що позов задоволено частково, в силу ст. 141 ЦПК України за розгляд справи суді апеляційної інстанції підлягає розподілу судові витрати в сумі 908,25 грн, які слід розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, 908,25 * 45/100 = 408,71 грн.

За таких обставин, сплачений ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 408,71 грн. за розгляд даної справи в суді апеляційної інстанції необхідно компенсувати йому за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат КОЛОДОВСЬКИЙ Олег Володимирович - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2024 року - змінити, зменшивши розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок до 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Сплачений ОСОБА_1 судовий збір за апеляційний розгляд даної справи у розмірі 408 (чотириста вісім) гривень 71 копійка компенсувати йому за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Реквізити сторін:

Позивачка: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

Н.М. Храпак