Справа № 342/684/24
Провадження № 2/342/397/2024
22 жовтня 2024 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Гайдич Р.М.,
секретаря судового засідання Лукасевич М.М.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Бігун Вікторія Петрівна, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Бігун В.П., звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить визнати за нею право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 . Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . 29.01.2020 від імені померлої ОСОБА_5 був посвідчений заповіт Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. За даним заповітом усе належне ОСОБА_5 майно, де б воно не знаходилось, і на що ОСОБА_5 за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 . Господарство, власником якого була померла ОСОБА_5 станом на 15.04.1991 відносилось до суспільної групи колгоспний двір, в якому проживали: голова двору ОСОБА_5 , 1942 р.н., син ОСОБА_6 , 1961 р.н., невістка ОСОБА_7 , 1963 р.н., онука ОСОБА_8 , 1982 р.н., онук ОСОБА_4 , 1985 р.н. Таким чином, станом на 15.04.1991 право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення його існування мали вище перелічені члени сім`ї і частка кожного з них становить по 1/5. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . після його смерті відкрилася спадщина, спадкоємцем якого є ОСОБА_4 . Позивачка звернулася до Городенківської ДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та 21.10.2023 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкове майно, яке складалося із житлового будинку з господарським спорудами відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991 належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Тобто, нотаріус вивчивши подані їй документи, прийшла до висновку, що питання прийняття спадщини не викликає сумніву, але не має можливості встановити частки між членами бувшого колгоспного двору. За викладених обставин позивач змушена звернутися до суду задля визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди.
В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав наведених в позові. Представник позивача ОСОБА_2 пояснила, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка була власником господарства по АДРЕСА_1 , яке відносилося до суспільної групи колгоспний двір, в якому станом на 15.04.1991 проживали: голова двору ОСОБА_5 , її син ОСОБА_6 , невістка ОСОБА_7 , онука ОСОБА_8 , онук ОСОБА_4 . Таким чином, після припинення колгоспному двору вище переліченим членам сім`ї належала відповідна частка, яка становила кожного з них по 1/5. Позивачка звернулася до нотаріуса з приводу видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належний померлій житловий будинок по АДРЕСА_1 , однак нотаріус відмовила позивачці у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що частки у колгоспному дворі між членами бувшого колгоспного двору не визначені. На підставі наведеного, просять визнати за позивачкою в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 право власності на 1/5 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка належала померлій , як члену колишнього колгоспного двору.
Відповідачі в судові засідання призначені по справі не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідач ОСОБА_3 , через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. (а.с.121)
Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).
Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.
За заповітом від 29.01.2020 посвідченого секретарем Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на випадок своєї смерті свій житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а також все своє інше майно з чого б воно не складалось і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за №9. (а.с.12)
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 77 років в с. Дубки Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 06.02.2020 Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. (а.с.16)
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
З довідки № 287 виданої 02.09.2024 Дубківським старостинським округом №3 Чернелицької селищної ради вбачається, що ОСОБА_5 на час смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . На час її смерті за даною адресою разом з нею була зареєстрована та проживала невістка ОСОБА_1 , 1963 р.н. (а.с.129)
Із копії спадкової справи № 184/2020, яка надана суду Городенківською ДНК, вбачається, що 19.06.2020 до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася позивачка ОСОБА_1 . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60623228 від 19.06.2020 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , номер у Спадковому реєстрі 65991901, номер у нотаріуса 184/2020. (а.с.73-78)
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Позивач, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до державного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, а саме на житловий будинок по АДРЕСА_1 .
Постановою державного нотаріуса Городенківської ДНК Капріян С.В. від 21.10.2023 позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконкомом Городенківської районної ради 10.11.1989, вищевказане господарство, головою якого була ОСОБА_5 , відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991 належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. (а.с.13)
Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 10.11.1989, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 184 від 11.10.1989, слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належать колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 . (а.с.15)
З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок збудований в 1930 році, господарські будівлі та споруди збудовані в 1965, 1980, 1990 роках. Як вбачається із копії Звіту щодо ринкової вартості житлового будинку з надвірними спорудами складеного ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , становить 269 391,00 грн. (а.с.34-39,20-21)
Із довідки № 362 виданої 03.10.2024 Дубківським старостинським округом №3 Чернелицької селищної ради вбачається, що згідно по господарських книг за житловим будинком з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка в кількості 1,15 га, в тому числі: для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель 0,10 га, для ведення особистого селянського господарства 1,05 га. (а.с.130)
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 400225297 формованого 22.10.2024 слідує, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 . (а.с.126)
Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.
Станом на 15.04.1991 в господарстві по АДРЕСА_1 проживали і були зареєстровані: голова колгоспного двору ОСОБА_5 , 1942 р.н., син ОСОБА_6 , 1961 р.н., невістка ОСОБА_7 , 1963 р.н., онука ОСОБА_8 , 1982 р.н., онук ОСОБА_4 , 1985 р.н., що підтверджується копією довідки № 99 виданою 20.04.2023 Дубківським старостинським округом Чернелицької селищної ради. (а.с.40)
Відповідно до положень ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.
Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
З вищенаведеного слідує, що померла ОСОБА_5 була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який відносився до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 (на час ліквідації колгоспних дворів) в даному колгоспному дворі проживали: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , які набули право спільної сумісної власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/5 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися.
Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_5 . (а.с.14)
Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 стверджується, що 3 жовтня 1981 року укладено шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис № 4. (а.с.18)
Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєструвала 18 жовтня 2007 року шлюб з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини було змінено з ОСОБА_13 на ОСОБА_14 . (а.с.19)
Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 доводиться, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.131)
Член двору ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 44 роки в с. Дубки Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 30, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 . (а.с.17)
На час смерті ОСОБА_6 проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 та разом з ним за даною адресою були зареєстровані та проживали: мати ОСОБА_5 , 1942 р.н., та дружина ОСОБА_1 , 1963 р.н., що підтверджується довідкою № 288 виданою 02.09.2024 Дубківським старостинським округом №3 Чернелицької селищної ради. (а.с.128)
Із копії спадкової справи № 18/2007, яка надана суду Городенківською ДНК вбачається, що до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 звернувся син ОСОБА_4 (відповідач). Копіями свідоцтв про право на спадщину від 16.01.2007 та 19.03.2008 доводиться, що ОСОБА_4 ( відповідач) прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_6 , зокрема на право на земельну частку (пай) та мотоцикл марки «Дніпр-11», 1987 року. Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 13682300 від 19.03.2008 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , номер у Спадковому реєстрі 41517942. (а.с.65-72)
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач зверталася до державного нотаріуса Городенківської ДНК ОСОБА_15 про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 . Відмова нотаріуса у видачі даного свідоцтва стала підставою звернення позивача із даним позовом до суду. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перешкодою в прийнятті спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 є реєстрація спадкового житлового будинку по АДРЕСА_1 , як колгоспного двору.
Беручи до уваги те, що спадкодавець ОСОБА_5 була головою колгоспного двору та станом на 15.04.1991 її частка в даному колгоспному дворі збереглася та становить 1/5, а позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою на підставі якої державним нотаріусом заведено спадкову справу, позовна вимога ОСОБА_1 підлягає до задоволення.
При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області .
На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 328, 1216, 1222, 1223, 1258, 1261, 1265, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 211, 112, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , реєстраційний номер

облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Місце реєстрації проживання відповідача ОСОБА_3 АДРЕСА_3 .

Місце реєстрації проживання відповідача ОСОБА_4 АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 23.10.2024.

Суддя: Гайдич Р. М.