Єдиний унікальний номер судової справи: 490/408/24
Провадження №22-ц/812/1083/24 Суддя-доповідач апеляційного суду: Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

15 липня 2024 року м. Миколаїв справа №490/408/24

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

б ез участі учасників справи, належним чином повідомлених про день, час і місце судовго засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Луконіною Наталею Валеріївною, на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2024 року, постановлену під головуванням судді Чаричанського П.О. в приміщенні цього ж суду в м. Миколаєві за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

19 січня 2024 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Луконіну Н.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою того ж суду від 02 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів залишено без розгляду на підставі п. 11 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

17 квітня 2024 року представник ОСОБА_4 - адвокат Ярмолович О.Є., подав клопотання про компенсацію витрат пов`язаних з розглядом справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Клопотання обґрунтовував тим, що у разі залишення позову без розгляду відповідач відповідно до частин п`ятої, шостої статті 142 ЦПК України має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Зазначав, що відповідачем ОСОБА_4 понесені витрати на правничу допомогу в рамках цієї справи в розмірі 13625 грн, які просив стягнути з позивача на її користь.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2024 року клопотання про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 13 625 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Луконіну Н.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні клопотання.

Зазначав, що позивач та його представник ОСОБА_6 не були належним чином повідомлені про розгляд згаданого клопотання. Посилання суду на належне повідомлення представника позивача через систему «Електронний суд» є помилковим, оскільки клопотання розглядалось в рамках провадження №2-і/490/3/24, до якого відомості, як представника позивача, внесені не були.

Також зазначав, що клопотання про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи було подано стороною відповідача з пропуском строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України, що мало наслідком залишення його без розгляду.

Крім того, вказував, що у цій справі суд не встановлював зловживання процесуальними правами з боку позивача, не застосовував до нього будь - яких заходів у зв`язку із зловживанням правами, а лише звернув увагу позивача та його представника на те, що останній недобросовісно використовує своє право на звернення до суду, а також маніпулює ст. 33 ЦПК України, щодо визначення складу суду автоматизованою системою документообігу суду.

Звертав увагу на те, що ухвала суду про повернення раніше поданої аналогічної позовної заяви ОСОБА_1 у справі №490/11615/23 протягом 5 місяців, через не усунення ним недоліків, свідчить про порушення саме судом розумних строків розгляду справи та наявність ознак дисциплінарного правопорушення в бездіяльності судді, а тому повторне подання ОСОБА_1 позову про зменшення аліментів після спливу строків, визначених статтею 185 ЦПК України для повернення первісно поданого позову не може розцінюватися, як зловживання процесуальними правами, оскільки не містить ознак винної умисної поведінки позивача та його представника А тому, відсутні підстави для задоволення клопотання.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

З матеріалів справи убачається, що у січні 2024 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Луконіну Н.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 лютого 2024 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено справу до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу 13 625 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 квітня 2024 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 11 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Залишаючи позов без розгляду, суд виходив з того, що в провадженні судді Центрального районного суду м. Миколаєва Шолох Л.М. перебуває справа №490/11615/23 з аналогічним позовом до тих самих відповідачів, з тим самим предметом та з однакових підстав. У цій справі не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Крім того, суд звернув увагу позивача та його представника на те, що останній недобросовісно використовує своє право на звернення до суду, а також маніпулює статтею 33 ЦПК України щодо визначення складу суду автоматизованою системою документообігу суду.

Ухвала Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 квітня 2024 року у цей же день була направлена представнику позивача та представнику відповідача ОСОБА_7 в їхні електронні кабінети.

Ухвала суду сторонами не оскаржувалась та набрала законної сили.

17 квітня 2024 року представник ОСОБА_4 - адвокат Ярмолович О.Є., надіслав клопотання про компенсацію витрат пов`язаних з розглядом справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2024 року клопотання задоволено.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (стаття 246 ЦПК України).

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19).

При цьому Велика Палата Верховного Суду у цій постанові вважала, що відповідач пропустила строк для подання доказів понесених витрат, поновити пропущений процесуальний строк не просила та не вказала про поважність причин його пропуску.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

У справі, яка переглядається, ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. У цей же день ухвала суду була направлена представнику позивача та представнику відповідача ОСОБА_7 в їхні електронні кабінети.

Таким чином, з урахуванням частини восьмої статті 141 ЦПК України, докази щодо понесення судових витрат заявник мав подати до 07 квітня 2024 року включно.

17 квітня 2024 року представник ОСОБА_4 - адвокат Ярмолович О.Є., подав клопотання про компенсацію витрат пов`язаних з розглядом справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 625 грн. Заяви про поновлення строку на подання такої заяви не подав. До клопотання надав підтверджуючі документи понесення нею витрат на професійну правничу допомогу на суму 13 625 грн.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої, восьмої статті 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Аналіз положень статті 126, частини восьмої статті 141 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, якщо причини пропуску цього строку не є поважними.

Матеріалами справи підтверджується обізнаність представника ОСОБА_4 - адвоката Ярмоловича О.Є. про постановлення Центральним районним судом м. Миколаєва від 02 квітня 2024 року ухвали про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду та наявність об`єктивної можливості реалізувати своє процесуальне право, передбачене частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Клопотання про поновлення процесуального строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу заявник не подав, не зазначив непереборних обставин, які б унеможливлювали надання доказів суду першої інстанції в межах визначеного ЦПК України п`ятиденного строку.

Таким чином, апеляційний суд виходить з того, що заявник пропустив строк подання доказів до заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

За встановлених в цій справі обставин апеляційний суд застосовує приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України, за змістом яких у разі неподання доказів витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, така заява залишається без розгляду, якщо суд визнає причини пропуску процесуального строку неповажними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд розглянув клопотання про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, за відсутності позивача та його представника неповідомлених належним чином про розгляд справи не заслуговує на увагу, оскільки в матеріалах справи містяться довідки про доставку електронного документу, які підтверджують доставку до електронного кабінету представника позивача адвоката Луконіної Н.В. судових повісток (а.с. 129, 137, 145).

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Копію оскаржуваної ухвали представнику відповідача ОСОБА_8 та представнику позивача направлено 02 квітня 2024 року на їхні електронні пошти, вказані в матеріалах справи, та отримано ними, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронного документу.

Отже, колегія суддів частково погоджується з аргументами апеляційної скарги та вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо ухвалення додаткового рішення, оскільки зазначена заява представника ОСОБА_4 - адвоката Ярмоловича О.Є була подана з пропуском строку.

Строк зазначений у частині 6 статті 141 ЦПК України є строком протягом якого суд може вирішити питання розподілу судових витрат.

Враховуючи, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які регулюють питання розподілу судових витрат між сторонами, що призвело до неправильного вирішення справи, то на підставі положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення без розгляду заяви представника ОСОБА_4 - адвоката Ярмоловича О.Є. про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381, 382, ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Луконіною Наталею Валеріївною, задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Заяву представника ОСОБА_4 - адвоката Ярмоловича Олексія Євгеновича про компенсацію витрат пов`язаних з розглядом справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 15 липня 2024 року.