Провадження № 2-о/357/344/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Нізовій А. Р., ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Біла Церква в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: ОСОБА_2 , в якій просив встановити юридичний факт, а саме те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 приходиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рідною тіткою по лінії батька. В обґрунтування заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 84 роки померла ОСОБА_3 . В день її смерті відкрилась спадщина на належну їй квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ) народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Санкт- Петербург (колишня назва Ленінград) Російська Федерація. Батьками останньої були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Прізвище « ОСОБА_3 отримала внаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_7 . Однак, шлюб в подальшому було розірвано і ОСОБА_8 залишила собі прізвище « ОСОБА_3 ». 01 серпня 1974 року відділом ЗАГС м. Могоча Читинської області РСФСР було повторно укладено шлюб з ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер та ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 21 рік помер син « ОСОБА_7 » - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , тому після ОСОБА_3 спадкоємці першої черги відсутні. 26 серпня 2023 року до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук Антоніни Валеріївни звернулись із заявами спадкоємці за законом другої черги, рідна сестра ОСОБА_2 та рідний брат ОСОБА_10 . ОСОБА_10 , який приходиться заявникові рідним батьком, в порядку ч. 2 ст.1274 ЦК України, відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 . Заявник зазначає, що у зв`язку з тим, що відсутнє перше свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , згідно якого остання отримала прізвище « ОСОБА_3 » він не може довести документально в нотаріуса той факт, що ОСОБА_3 є його рідною тіткою по лінії батька. Отримати витяг з актового запису чи інформацію у вигляді довідки про даний факт не представляється можливим, оскільки шлюб укладався на території РСФСР. За таких обставин приватний нотаріус Корнійчук Антоніна Валеріївна листом №140/02-14 від 15.06.2024 року рекомендувала звернутись до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2024 року головуючим суддею визначено суддю Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 19 серпня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Одночасно витребувано у приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук Антоніни Валеріївни належним чином завірену копію спадкової справи № 59/2023 після померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та витребувано у Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) інформацію з Єдиного реєстру актів цивільного стану громадян про укладення шлюбу та його розірвання відносно громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Судом 16.09.2024 року за вх..№ 48021 отримано від приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук Антоніни Валеріївни належним чином засвідчену копію спадкової справи № 59/2023 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05.11.2024 за вх..№57982 судом отримано відповідь від Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), з якої вбачається, що в архіві відділу відсутні актові записи про шлюб та розірвання шлюбу, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник заявника адвокат Шевчук Юрій Іванович подав до суду заяву, яка була зареєстрована канцелярією суду 20.11.2024 р. за вх..№61307, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності заявника та представника, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримує в повному обсязі.

Судом 28.10.2024 р. за вх..№55743 отримано заяву, в якій заінтересована особа ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 є її рідною сестрою та тіткою ОСОБА_1 . Вказала, що оскільки по даній справі відсутній спір, тому заява підлягає розгляду в порядку окремого провадження та заява підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За умовами п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що 03 липня 2023 року Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис №1357, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 26.08.2023 приватним нотаріусом Корнійчук А.В. було заведено спадкову справу 59/2023, номер у спадковому реєстрі 71148851, спадкодавець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну їй квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 07.02.1995 року виданим згідно наказу ВО «Білоцерківшина» №130.

Згідно витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 26.03.2024 року за №15.2-03/6967, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно спадкової справи № 59/2023 заведеної приватним нотаріусом Білоцерківської районного нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. після смерті ОСОБА_3 , з заявою про прийняття спадщини звернулися: заінтересована особа - ОСОБА_2 , заявник ОСОБА_1 .

ОСОБА_10 , в порядку ч. 2 ст.1274 ЦК України, відмовився від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його сестри - ОСОБА_3 на користь племінника померлої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується заявою про відмову від прийняття спадщини, засвідченою 10.10.2023 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Пєшай Т.М., зареєстрована в реєстрі за №1298.

Інших спадкоємців, які б звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, спадкова справа не містить.

У зв`язку з тим, що відсутні документи щодо встановлення родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем на спадщину за законом, приватний нотаріус Корнійчук Антоніна Валеріївна листом за №140/02-14 від 15.06.2024 року рекомендувала ОСОБА_1 звернутись до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем.

З наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 15 вересня 1953 року бюро ЗАГС Фрунзенського району м. Ленінград на підставі актового запису № 5110 від 29.09.1938 року вбачається, що ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 , батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_6 .

З свідоцтва про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , серії НОМЕР_3 виданого 31.10.1941 року відділом ЗАГСу Ташкентського району УзРСР на підставі актового запису №3031 вбачається, що його батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Як встановлено судом, ОСОБА_10 є батьком заявника ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 виданим 02.07.1968 року бюро ЗАГСу м. Псков РСФСР згідно актового запису №839.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки, виданої 26.08.1957 року Могочинською дистанційною службою Амурської залізниці на ім`я ОСОБА_11 , 1938 року народження, яка була прийнята на посаду бригадира штучних споруд, вбачається, що вкладиш в трудову книжку оформлений 29.10.1975 року на ім`я ОСОБА_3 , 1938 року народження. Тобто, трудова книжка видавалась громадянці « ОСОБА_4 », яка в подальшому змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».

Також судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уклали шлюб 01 серпня 1974 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_5 виданим відділом ЗАГС м. Могоча Читинської області на підставі актового запису №108.

З копії будинкової книги щодо реєстрації осіб за адресою: АДРЕСА_2 вбачається, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_10 , є уродженкою м. Ленінград і прибула в м. Біла Церква з міста Могоча Читинської області РСФСР.

Звертаючись до суду з вказаною заявою, заявник просив встановити юридичний факт, а саме те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 приходиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рідною тіткою по лінії батька.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15 квітня 2020 року справі № 302/991/19, провадження № 61-1128св20.

Як встановлено судом, на час розгляду даної цивільної справи, з заявою про прийняття спадщини, яка залишилися після смерті ОСОБА_3 , звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , між якими відсутній спір.

Оскільки виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, заявник вірно звернувся в суд із заявою про встановлення цих фактів, розгляд яких здійснюється за правилами окремого провадження.

Поняття «родинність» розглядається як родинні зв`язки між людьми, що ґрунтуються на походженні однієї особи від іншої чи кількох осіб від спільного пращура; кровний зв`язок осіб, що походять один від одного чи від спільного пращура.

Враховуючи вищенаведене, судом достовірно встановлений факт родинних відносин між заявником та померлою ОСОБА_3 , що належним чином підтверджується доказами, що знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (суд ураховує роз`яснення Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»: "суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину").

Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи, що Законом не передбачено іншого порядку встановлення факту родинних відносин та іншого способу у заявника немає, суд вважає заяву обґрунтованою та доведеною.

Статтею 129 1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (суд ураховує також роз`яснення Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання).

При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 2, 4, 10-13, 18, 19, 76, 77, 81, 89, 256, 259, 263-265, 293, 294, 297, 315, 316, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, постановою Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною тіткою по лінії батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_6 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ; адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя Б. І. Кошель