ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року м. Чернівці

справа № 719/189/23

провадження №22-ц/822/618/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на окрему ухвалу Новодністровського міського суду Чернівецької області від 28 травня 2024 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

АТ «Сенс Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 713 024,89 грн. та судових витрат в сумі 10 695,37 грн.

Позов обґрунтовано наступним. 17.12.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит №224 від 02.04.2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем на користь ПАТ «Альфа-Банк».

02.04.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 уклали Кредитний договір №224. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору банк зобов?язувався надати боржнику кредит у сумі 20 000,00 дол.США, а відповідач - повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором.

Кредитор свої зобов`язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у 20 000,00 дол. США, однак відповідач свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконував належним чином, внаслідок чого рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.07.2014 року було стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 02.04.2007 року в сумі 158 461,68 грн. та судові витрати.

12.08.2022 року позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» та внесенно відповідні зміни до відомостей про юридичну особу в ЄДРПОУ.

Внаслідок порушення умов договору від 02.04.2007 року у відповідача виникла заборгованість, розрахована на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, яка складається з суми заборгованості за ставкою 24% на кредитну заборгованість по тілу кредиту - 283 725,34 грн, сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість по відсотках, комісіях, пені - 1 163,84 грн., сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість по тілу кредиту 413 203,93 грн та заборгованість за інфляційними витратами на кредитну заборгованість по відсотках, комісіях, пені 14 931,78 грн. З огляду на зазначене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України в сумі 713 024,89 грн та судові витрати у розмірі 10 695,37 грн.

06 червня 2023 року було винесено заочне рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області у справі №719/553/21, яким позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково та стягнуто загальну заборгованість в сумі 593 365,35 грн.

29 січня 2024 року в суд надійшла заява від представника відповідача про перегляд заочного рішення.

В обґрунтування заяви вказано, що 21.07.2021 року приватним виконавцем Кондрюком К.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо виконання рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.07.2014 року у зв`язку із повною сплатою заборгованості.

Відтак, представник відповідача вважав безпідставним нарахування позивачем заборгованості в порядку ст.625 ЦК України.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

28 травня 2024 року Новодністровським міським судом Чернівецької області постановлено окрему ухвалу, яку надіслано Міністерству юстиції України для реагування на допущені приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К.О. порушення ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень Закону України «Про виконавче провадження», виявлені судом під час розгляду цивільної справи 719/189/23, для вирішення питання наявності підстав для притягнення приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О. до дисциплінарної відповідальності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі приватний виконавець Кондрюк К.О. просить скасувати ухвалу Новодністровського міського суду Чернівецької області від 28 травня 2024 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі приватний виконавець Кондрюк К.О. вважає ухвалу суду такою, що підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи.

Зазначає, що при виконанні виконавчого листа №719/327/14-ц виданого Новодністровським міським судом Чернівецької області 06.04.2015 року приватним виконавцем не порушено жодної норми законодавства.

Висновки суду відносно того, що має місце бездіяльність приватного виконавця, що спричинила порушення інтересів не лише стягувача банку але і боржника - відповідача, за рахунок доходів майна якого могло бути виконано повністю чи частково рішення суду від 23.07.2014 року і нараховано менше платежів в порядку ст.625 ЦК України є передчасними, оскільки рішення суду у справі №719/189/23 не набрало законної сили.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Під час розгляду цивільної справи за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, судом було встановлено, що 21.07.2021 року приватним виконавцем Кондрюком К.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо виконання рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.07.2014 року у зв`язку із повною сплатою заборгованості. Відтак, представник відповідача вважав безпідставним нарахування позивачем заборгованості в порядку ст.625 ЦК України.

На момент ухвалення заочного рішення ні представнику позивача, ні суду не було відомо про існування вищенаведеної постанови приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 21.07.2021 року.

Постанова про закінчення виконавчого провадження від 21.07.2021 року разом з оригіналом виконавчого листа №719/327/14-ц від 06.04.2015 року в порушення строків, передбачених ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», була направлена суду не на наступний день - 22 липня 2021 року, а лише через 1 рік і 7 місяців, а саме 20 лютого 2023 року.

Постанова про закінчення виконавчого провадження від 21.07.2021 року з`явилась 06 березня 2024 року (тобто через 2 роки і 7 місяців) тільки після того як представник банку почав з`ясовувати причини винесення постанови приватним виконавцем про закінчення виконавчого провадження.

08 квітня 2024 року приватний виконавець Кондрюк К.О., посилаючись на постанову від 06.03.2024 року про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.07.2021 року, звернувся до Новодністровського міського суду Чернівецької області про повернення йому оригіналу виконавчого листа №719/327/14-ц від 06.04.2015 року.

Однак судом, було відмовлено виконавцю у задоволенні вищенаведеної заяви через невідповідність її вимогам ст. 40, 41 Закону України «Про виконавче провадження».

З 21 липня 2021 року по 06 березня 2024 року приватним виконавцем Кондрюком К.О. через винесену ним постанову про закінчення виконавчого провадження не вчинялось жодних дій на примусове виконання рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.07.2014 року, хоча заборгованість за вищевказаним рішенням суду продовжувала існувати, внаслідок чого позивачем нараховувались відповідачу відсотки та інфляційні витрати в порядку ст. 625 ЦК України.

Бездіяльність приватного виконавця, спричинена його ж протиправним рішенням, порушила інтереси не лише стягувача банку, але і боржника відповідача, за рахунок доходів та майна якого могло бути виконано повністю чи частково рішення суду від 23.07.2014 року і нараховано менше платежів в порядку ст. 625 ЦК України, з огляду на той факт, що згідно матеріалів ВП № 60507841 ОСОБА_2 мав рухоме майно, на яке було накладено арешт приватним виконавцем Кондрюком К.О., зокрема легковий автомобіль.

З матеріалів виконавчого провадження №60507841, що містяться в АСВП, не зважаючи на те, що виконавче провадження не відновлене і у приватного виконавця відсутній оригінал виконавчого листа №719/327/14-ц від 06.04.2015 року, приватний виконавець Кондрюк К.О. вчиняє дії на примусове стягнення заборгованості шляхом витребування банківської інформації стосовно ОСОБА_2 , зокрема, наявності у нього відкритих рахунків у деяких банківських установах України.

Кількість матеріалів виконавчого провадження, які містяться в АСВП, та матеріалів виконавчого провадження №60507841, які є в паперовому вигляді у приватного виконавця, суттєво відрізняється, оскільки певна кількість матеріалів є в АСВП, проте немає в матеріалах ВП, витребуваних судом у виконавця, і навпаки.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судове засідання апелянт не з`явився, на адресу суду 10.07.2024 року від адвоката Волошиної Т.Б. надійшла заява про відкладення розгляду справи ув`язку із вступом в справу адвоката та ознайомленням з матеріалами справи, надано ордер від 10.07.2024 року.

Колегія суддів вважає, що немає підстав для відкладення розгляду справи враховуючи наступне.

За положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

За змістом ст. ст. 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року, справа N 361/8331/18,

провадження N 61-22682св19 зазначив наступне : відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Сторони були належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи. Апеляційне провадження по справі було відкрито 21.06.2024 року та призначено справу до розгляду на 12 год 11.07.2024 року. Всім сторонам були направлені копії ухвал та всіх належним чином було повідомлено про розгляд справи. Враховуючи зазначене, апелянт мав можливість протягом майже трьох тижнів забезпечити собі представника. Однак, уклав угоду з адвокатом лише 10.07.2024 року, будучи обізнаним, що розгляд справи призначений на 12 год 11.07.2024 року.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 ЦПК України).

Судом було вжито заходів для належного повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, апелянт належним чином повідомлений про розгляд його апеляційної скарги, поважність причин неявки його та його представника судом апеляційної інстанції не встановлена, заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), колегія суддів вважає, що в клопотанні про відкладення розгляду справи слід відмовити.

За вимогами частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що дії приватного виконавця Кондрюка К.О. грубо порушують вимоги чинного законодавства не лише у відносинах виконання рішення суду, але і захисту персональних даних боржника, так як інформація, яку витребовує виконавець, є інформацією з обмеженим доступом та отримується ОСОБА_1 без належної правової підстави, зокрема, оригіналу виконавчого листа та постанови про відновлення виконавчого провадження, а відтак має ознаки зловживанням виконавцем своїми службовими повноваженнями.

Відповідно до частин 1, 5 - 7 статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Встановлено, що АТ «Сенс Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 713 024,89 грн. та судових витрат в сумі 10 695,37 грн.

Позов обґрунтовано наступним. 17.12.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит №224 від 02.04.2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем на користь ПАТ «Альфа-Банк».

02.04.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 уклали Кредитний договір №224. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору банк зобов?язувався надати боржнику кредит у сумі 20 000,00 дол.США, а відповідач - повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором.

Відповідач свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконував належним чином, внаслідок чого рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.07.2014 року було стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 02.04.2007 року в сумі 158 461,68 грн. та судові витрати.

12.08.2022 року позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» та внесенно відповідні зміни до відомостей про юридичну особу в ЄДРПОУ.

Внаслідок порушення умов договору від 02.04.2007 року у відповідача виникла заборгованість, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, яку позивач просив стягнути з відповідача в сумі 713 024,89 грн та судові витрати у розмірі 10 695,37 грн.

Заочним рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 06 червня 2023 року позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково та стягнуто загальну заборгованість в сумі 593 365,35 грн.

29 січня 2024 року в суд надійшла заява від представника відповідача про перегляд заочного рішення.

В обґрунтування заяви вказано, що 21.07.2021 року приватним виконавцем Кондрюком К.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо виконання рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.07.2014 року у зв`язку із повною сплатою заборгованості.

Відтак, представник відповідача вважав безпідставним нарахування позивачем заборгованості в порядку ст.625 ЦК України.

За наслідками розгляду зазначеної справи, судом першої інстанції було встановлено наступне.

21.07.2021 року приватним виконавцем Кондрюком К.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, фактичного виконання в повному обсязі рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.07.2014 року згідно з виконавчим документом.

З копії постанови приватного виконавця від 06.03.2024 року вбачається, що ним же скасовано постанову приватного виконавця Кондрюка К.О. про закінчення виконавчого провадження від 21.07.2021 року, без жодного обгрунтування та мотивації.

Постанова приватного виконавця Кондрюка К.О. про скасування своєї ж постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.07.2021 року з`явилась 06 березня 2024 року (тобто через 2 роки і 7 місяців) тільки після того як представник банку почав з`ясовувати причини винесення постанови приватним виконавцем про закінчення виконавчого провадження.

З 21 липня 2021 року по 06 березня 2024 року приватним виконавцем Кондрюком К.О. через винесену ним постанову про закінчення виконавчого провадження не вчинялось жодних дій на примусове виконання рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.07.2014 року, хоча заборгованість за вищевказаним рішенням суду продовжувала існувати, внаслідок чого позивачем нараховувались відповідачу відсотки та інфляційні витрати в порядку ст. 625 ЦК України.

На думку суду, така бездіяльність приватного виконавця, спричинена його ж протиправним рішенням, порушила інтереси не лише стягувача банку, але і боржника відповідача, за рахунок доходів та майна якого могло бути виконано повністю чи частково рішення суду від 23.07.2014 року і нараховано менше платежів в порядку ст. 625 ЦК України, з огляду на той факт, що згідно матеріалів ВП № 60507841 ОСОБА_2 мав рухоме майно, на яке було накладено арешт приватним виконавцем Кондрюком К.О., зокрема легковий автомобіль.

Постанова про закінчення виконавчого провадження від 21.07.2021 року разом з оригіналом виконавчого листа №719/327/14-ц від 06.04.2015 року в порушення строків, передбачених ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», була направлена суду не на наступний день - 22 липня 2021 року, а лише через 1 рік і 7 місяців, а саме 20 лютого 2023 року.

08 квітня 2024 року приватний виконавець Кондрюк К.О., посилаючи на постанову від 06.03.2024 року про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.07.2021 року, звернувся до Новодністровського міського суду Чернівецької області про повернення йому оригіналу виконавчого листа №719/327/14-ц від 06.04.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець Кондрюк К.О. зобов`язаний був не пізніше 07 березня 2024 року винести постанову про відновлення виконавчого провадження, без існування якого суд не вправі повернути оригінал виконавчого листа.

Однак, ні на момент звернення із заявою від 08.04.2024 року, ні на дату ухвалення судом рішення по справі, зокрема, 28 травня 2024 року, виконавче провадження так і не відновлене.

В порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець Кондрюк К.О. не вчиняє жодних дій для відновлення виконавчого провадження для вжиття відповідних заходів з метою примусового виконання рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.07.2014 року, що має наслідком порушення прав та інтересів стягувача.

При цьому, як вбачається із матеріалів виконавчого провадження №60507841, що містяться в АСВП, не дивлячись на те, що дане виконавче провадження не відновлене і у приватного виконавця відсутній оригінал виконавчого листа №719/327/14-ц від 06.04.2015 року, приватний виконавець Кондрюк К.О. вчиняє дії на примусове стягнення заборгованості шляхом витребування банківської інформації стосовно ОСОБА_2 , зокрема, наявності у нього відкритих рахунків у деяких банківських установах України.

Під час розгляду вищевказаної цивільної справи з`ясувалось, що кількість матеріалів виконавчого провадження, які містяться в АСВП, та матеріалів виконавчого провадження №60507841, які є в паперовому вигляді у приватного виконавця, суттєво відрізняється, оскільки певна кількість матеріалів є в АСВП, проте немає в матеріалах ВП, витребуваних судом у виконавця, і навпаки. Такі дії ОСОБА_1 з приводу несумлінного виконання вимог щодо ведення матеріалів виконавчого провадження №60507841.

Також судом першої інстанції зазначено, що приватним виконавцем Кондрюком К.О. в повній мірі не була виконана ухвала Новодністровського міського суду Чернівецької області від 14 травня 2024 року про витребування матеріалів виконавчого провадження, внаслідок чого було відкладено судове засідання на 28.05.2024 року.

28.05.2024 року приватний виконавець так і не виконав в повній мірі ухвалу суду від 14 травня 2024 року про витребування доказів, оскільки не було додано всіх документів, що містяться в АСВП та листування із судом з приводу повернення оригіналу виконавчого листа.

Частиною 1 ст. 262 ЦПК України передбачено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Тлумачення ч. 1 ст. 262 ЦПК України свідчить, що суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо під час вирішення спору встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки в їхній діяльності.

Колегія суддів зазначає, що під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, не було встановлено підстав для постановлення окремої ухвали відносно приватного виконавця, оскільки його дії чи бездіяльність не були оскаржені та не визнані протиправними.

При розгляді справи, предметом позову якого було стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції не повинен був давати оцінку діям чи бездіяльності приватного виконавця, оскільки це не було предметом спору даної справи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував зазначеного та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для постановлення окремої ухвали.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню.

Керуючись ст. ст. 262, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Окрему ухвалу Новодністровського міського суду Чернівецької області від 28 травня 2024 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 12 липня 2024 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк