Справа № 158/1481/24
Провадження № 2/0158/447/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ЗАОЧНЕ/

16 липня 2024 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Польової М.М.,

з участю секретаря судового засідання Сороки І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ківерці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі АТ «Сенс Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості в загальному розмірі 187 917,28 грн.

Позов обґрунтований тим, що між АТ «Сенс Банк» та відповідачем 28.03.2023 було укладено угоду про надання споживчого кредиту №500758742, відповідно до умов якої позивач надав ОСОБА_1 грошові кошти, а відповідач зобов`язувався повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Однак ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед АТ «Сенс Банк», яка станом на 03.08.2023 становить 187 917,28 грн, з яких: 183 961,46 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3191,58 грн. заборгованість за відсотками; 764,24 грн. заборгованість за комісією. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання повторно не прибув, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини неприбуття суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.07.2024 постановлено здійснювати заочний розгляд справи.

Оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 28.03.2023 між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 підписано акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500758742 та оферту на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500758742, відповідно до умов яких позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 185 093,48 грн., а відповідач зобов`язався повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором (а.с.13-16).

Грошові кошти у сумі 185 093,48 грн. були зараховані АТ «Сенс Банк» 28.03.2023 на картковий рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується меморіальним ордером № (а.с.10).

Із розрахунку заборгованості, наданого банком вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором станом на 03.08.2023 становить 187 917,28 грн, з яких: 183 961,46 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3191,58 грн. заборгованість за відсотками; 764,24 грн. заборгованість за комісією (а.с.9).

У зв`язку із невиконанням умов договору на адресу відповідача банком було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань від 28.03.2023 з вимогою усунути протягом 30 календарних днів порушення кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме: 187 917,28 грн. (а.с.35, 78).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) від 28.03.2018.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань за договором №500758742 від 28.03.2023, у зв`язку з цим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за даним договором.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №500758742 від 28.03.2023 загальна сума заборгованості станом на 03.08.2023 становить 187 917,28 грн, з яких: 183 961,46 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 3191,58 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом та 764,24 грн. заборгованість за комісією (а.с.9).

Разом з тим, вимога позивач про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 764,24 грн. є безпідставною, виходячи з наступного.

За умовами оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту ОСОБА_1 було надано кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів у сумі 185 093,48 грн., строк дії кредиту 120 місяців, процентна ставка 4,99 %, тип ставки- фіксована, комісійна винагорода за обслуговування кредиту, щомісячно сплачується: за період з 1 по 12 місяць користування кредитом 0,10% від суми кредиту, за період з 13 по 24 місяць користування кредитом 1,00% від суми кредиту та за період з 25 по 120 місяць користування кредитом 1,50 % від суми кредиту.

Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк.

Водночас, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Отже, несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема і щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.07.2022 у справі №343/557/15-ц.

Разом з тим, у п. 25 та п. 29 постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №363/1834/17 зазначено, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, що порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Відтак, у даному випадку підстави для стягнення з відповідача на користь позивача комісії за надання кредиту в розмірі 764,24 грн. відсутні.

Разом з тим, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за угоду про надання споживчого кредиту №500758742 у загальному розмірі 187 153,04 грн, з яких: 183 961,46 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3191,58 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає до часткового задоволення (187 153,04 грн. х 100 : 187 917,28 грн. = 99,59%), тому судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 2412,47 грн. (2422,40 грн. х 99,59 : 100) слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 12, 77, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №500758742 від 28 березня 2023 року в розмірі 187 153 (сто вісімдесят сім тисяч сто п`ятдесят три) гривні 04 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір в розмірі 2412 (дві тисячі чотириста дванадцять) гривень 47 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Ківерцівським районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Ківерцівського районного суду М.М. Польова