УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Галінської В.В.

при секретарі Калентинець Т.В.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

в с т а н о в и в:

В провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

В судовому засіданні представник позивача ТзОВ «Рівнетеплоенерго» заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову до ОСОБА_1 , оскільки з 12.10.2018 року вона не зареєстрована у квартирі, куди надаються послуги позивача.

Згідно ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову, так як це не суперечить закону, не порушує будь-чиї права, свободи чи інтереси.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в частні позовних вимог до ОСОБА_1 у звязку із відмовою позивача від позову.

Разом із тим, відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про компенсацію судових витрат. Просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «рівнетеплоенерго» на її користь понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень та витрати по сплаті судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення в розмірі 605,60 грн.

11.10.2024 року представником позивача ТОВ «Рівнетеплоенерго» подано до суду заперечення на клопотання про стягнення судових витрат, мотивуючи його тим, що позивачем не допущено необґрунтованих дій, оскільки він не знав і не міг знати про те, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем. Окрім того, вважає, що заявлений розмір для відшкодування правової допомоги є надмірним та необґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Як встановлено судом із копії паспорта відповідача ОСОБА_1 вона знята з реєстраційного обліку у кімн. АДРЕСА_1 . Ці обставини також підтверджуються довідкою ОСББ «Фабрична, 20». Окрім того, факт зняття з реєстрації ОСОБА_1 підтверджується і адресною карткою, що подана самим позивачем, у якій зазначена інформація про те, що відповідач ОСОБА_1 знята з реєстрації 12.10.2018 року.

Як встановлено судом із листа ВК Рівненської міської ради відділу по обліку та розподілу житла кімната в гуртожитку АДРЕСА_1 відповідно до рішення виконавчого комітету РМР від 18.12.2018 року № 126 надана ОСОБА_2 (ордер від 28.12.2018 року). У листі також зазначено, що листи із даною інформацією направлено у КАТП-1728 та ТОВ «Рівнетеплоенерго».

Таким чином позов ТОВ «Рівнетеплоенерго» було необґрунтовано заявлено позов до ОСОБА_1 і її витрати, які вона понесла у зв`язку із залученням до участі у справі в якості відповідача підлягають компенсації за рахунок позивача.

Правнича допомога відповідачу ОСОБА_1 надавалась АО «Дірект» відповідно до договору №23-02 від 23.02.2024 року про надання правової допомоги, додаткової угоди до договору про надання правової допомоги №23-02 від 23.02.2024 року від 29 березня 2024 року, п. 1 якої передбачено, що вартість робіт згідно п. 4 Договору (згідно акту виконаних робіт) становить 4000 гривень. Актом виконаних робіт від 29 березня 2024 року до Договору про надання правової допомоги №23-02 від 23 лютого 2024 року стверджується надання ОСОБА_1 правничої допомоги та її обсяг. Квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки №69032443 від 28 березня 2024 року на суму 2970 грн. та № 69102543 від 05 квітня 2024 року на суму 1030 грн стверджується сплата ОСОБА_1 кощтів в розмірі 4000 гривень за договором про надання правової допомоги.

Квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №68763768 від 01 березня 2024 року стверджується сплата ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору за подання нею заяви про перегляд заочного рішення у даній справі.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставіст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

З огляду на викладене суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви відповідача про стягнення з позивача на її користь судових витрат, що понесені на правничу допомогу та судового збору. Розмір витрат, про стягнення яких просить заявник, на думку суду, не є завищеним щодо іншої сторони спору, відповідає принципу розумності та реальності витрат.

Керуючись ст. ст 142, 206, 255 ЦПК України,-

У х в а л и в:

Прийняти відмову позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в частині позовних вимог до ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відмовою позивача від позову в цій частині.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» на користь ОСОБА_1 4650 гривень 60 копійок в якості компенсації понесених нею витрат на правничу допомогу та сплату судового збору.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у звязку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: