Провадження: 2/484/1913/24
УХВАЛА

про відмову в збезпеченні позову

22.11.2024 м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Мельничук О.В., вивчивши заяву про забезпечення позову у цивільнй справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Кізік А.М. до Товариства з обмежаною відповідальністю «Гранд ойл плюс» про стягнення збитків за час використання нерухомого майна без законних на то підстав

ВСТАНОВИВ:

до суду надійшов позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник - адвокат Кізік А.М. до Товариства з обмеженою «Гранд ойл плюс» про стягнення збитків за час використання нерухомого майна без законних на то підстав. Просить стягнути з відповідача дохід отриманий від використання безпідставно набутого майна, за період з 01.02.24 по 30.06.24 у розмірі 120 452666 (сто двадцять мільйонів чотириста п`ятдесят дві тисячі гривень шістсот шістдесят шість гривень) 66 коп. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Разом із позовною заявою надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач (заявник) просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Гранд ойл плюс», які знаходяться на усіх рахунках товариства в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, в межах суми позову - 120 452 666 грн. 66 к.

У обґрунтування вказано, що з моменту прийняття постанови Миколаївського апеляційного суду від 29.01.2024 року у справі № 484/5407/19, ОСОБА_1 набув право власності на майно, а саме на: комплекс нежитлових будівель, загальною площею 49,5 кв.м, розташований по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер :06:024:0020, площею 0,2224 га, що розташована по АДРЕСА_1 ; відкриту стоянку для автомашин, нежитлову будівлю, загальною площею 13,0 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер :06:024:0140, площею 0,3 га, розташовану по АДРЕСА_1 .

Позивач (заявник) вказує, що на виконання Постанови Миколаївського апеляційного суду у справі № 484/5407/19, оскільки рішення у справі набрало законної сили, ним було зареєстровано право власності на об`єкти нерухомості, доказом чого є витяги з реєстру права власності. Витяг № 364707917 від 06.02.2024 року, витяг № 364703210 від 06.02.2024 року; витяг № 364705299 від 06.02.2024 року; витяг 364697560 від 06.02.2024 року (копії додаються). Отже, з моменту набрання рішеннями суду у справі № 484/5407/19, та моменту державної реєстрації, власником зазначених об`єктів нерухомості, став ОСОБА_1 . Натомість, з моменту продажу ОСОБА_2 об`єктів нерухомості на користь ОСОБА_3 , між останньою та Товариством з обмеженою відповідальність «Гранд ойл плюс» було укладено договір оренди від 28.10.2019 року № 01/10-2019. Тобто, на дату подання позову у справі, Товариство з обмеженою відповідальність «Гранд ойл плюс» з 29.01.2024 по теперішній час використовує об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення своєї господарської діяльності для отримання прибутку.

Оскільки єдиним засновником Товариства з обмеженою відповідальність «Гранд ойл плюс» була та є ОСОБА_2 , (відповідач у справі № 484/5407/19) та яка є обізнаною про постанову Миколаївського апеляційного суду 29.01.2024, але Товариство з обмеженою відповідальність «Гранд ойл плюс» не зверталось до ОСОБА_1 з пропозицією про укладання договорів оренди або з повідомленням про передачу майна власнику. Сума яка підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд ойл плюс» у вигляді доходу, отриманого від використання безпідставно набутого майна у період з 01.02.2024 по 30.06.2024 становить 120 452 666 грн. 66 к.

Із даних відкритого реєстру нерухомого майна позивачу відомо, що у відповідача Товариства з обмеженою відповідальність «Гранд ойл плюс» відсутнє будь-яке майно у власності, відповідач має кредитні зобов`язання на суму 35 000 000 грн. та податків, які підлягають сплаті до бютжету, а транспортні засоби, які належать товариству, перебувают у заставі банкіської установи АТ "Перший Український міжнародний банк". Вказані обставини у разі не забезпечення позову стануть перешкодою для виконання рішення суду у разі задоволення позову у справі.

Вирішуючи питання щодо заяви про забезпечення позову суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Врахувавши, що відповідно до наданих позивачем копій витягів з реєстру права власності: витяг № 364707917 від 06.02.2024 року, витяг № 364703210 від 06.02.2024 року; витяг № 364705299 від 06.02.2024 року; витяг 364697560 від 06.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрував право власності на комплекс нежитлових будівель, загальною площею 49,5 кв.м, розташований по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер :06:024:0020, площею 0,2224 га, що розташована по АДРЕСА_1 ; відкриту стоянку для автомашин, нежитлову будівлю, загальною площею 13,0 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер :06:024:0140, площею 0,3 га, розташовану по АДРЕСА_1 . Документом, що поданий для державної реєстрації є рішення (справа № 484/5407/19), видане 29.01.2024 Миколаївським апеляційним судом.

Одночасно, встановлено, що відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.09.2024 постановлено скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 квітня 2023 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 січня 2024 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказана інформація міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - Реєстр) не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Таким чином, рішення суду яке стало підставою для реєстрації права власності майнових прав за ОСОБА_1 на теперішній час не чинне.

Крім того, згідно ч. 10 ст. 444 ЦПК України, заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Вказаний строк наразі не сплинув.

Відтак, з огляду на доводи заяви про забезпечення позову суд знаходить їх необгрунтованими, а тому відсутні підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст.153, 260, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня вручення йому.

Суддя О.В. Мельничук