УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Юзькова О.Л., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відновлення права на житло,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відновлення права нажитло.

Так, позивач просить суд визнати протизаконними акти , що стосуються отримання ОСОБА_2 права власності на 1/3 частину житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір дарування 1/3 частини житлового приміщення , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

Предметом позову ОСОБА_4 є визнання право на єдине житло, визнання протизаконними акти права власності на 1/3 частину житлового приміщення, визнання недійсним договір дарування 1/3 частини житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Днснянського району м. Києва.

З урахуванням того, що справа має розглядатися судом з уравхуванням правил виключної підсудності позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути розглянуті по суті Шевченківським районним судом м. Києва.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, якщо суддя вирішуючи питання про відкриття провадження в справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, передає справу на розгляд іншому суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, передача справи на розгляд іншому суду здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За таких обставин, враховуючи, що дана справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Києва та на виконання приписів ст. 31 ЦПК України, матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відновлення права на житло мають бути передані до Деснянського районного суду м. Києва.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 4, 30, 31, 32, 187 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відновлення права на житло передати для розгляду за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя: