Справа № 161/5196/24 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П.
Провадження № 22-ц/802/728/24 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31 січня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1148-2840. Зазначений кредитний договір разом із правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Згідно умов договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 18 000,00 грн; строк кредитування 300 днів, з узгодженими відсотками за користування кредитом. В подальшому, відповідач всупереч умовам кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами кредитного договору. Таким чином, станом на 28 лютого 2024 року, загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору (сума кредиту і процентів), становлять 178380,00 грн, що складається з простроченої заборгованості за кредитом 18 000,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 160380, 00 грн. Разом з тим позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача програми лояльності, а саме часткове списання заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 88380, 00 гривень.

Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 90 000 грн (18 000 грн прострочена заборгованість за кредитом та 72 000 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами), а також судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 15 липня 2024 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11,ч.1 ст. 202 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини, тобто дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним ( ст. 203 ЦК України).

Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Верховний Суд аналізуючи кредитні відносини неодноразово зважав, що позичальником переважно є пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності.

В постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зазначено, що договір, як приватноправова категорія, є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з частиною першою ст. 637 ЦК України, тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших.

З матеріалів справи вбачається, що 31 січня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1148-2840 в електронній формі. Даний договір та правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтвердив, що попередньо уважно ознайомився з правилами на веб-сайті кредитодавця (https://creditkasa.ua), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.

Позичальник даним ствердив, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом цього договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст. ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 9,25 ЗУ «Про споживче кредитування» , що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (а.с. 10-15).

Позичальник ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А3035.

Таким чином, один з дозволених Законом підписів було використано при укладенні кредитного договору № 1148-2840 від 31.01.2023 р. між позивачем та відповідачем.

Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А3035, для підписання кредитного договору № 1148-2840 від 31.01.2023 року, підтвердження ознайомлення з правилами надання споживчих кредитів, паспортом споживчого кредиту Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором N 1148-2840 від 31.01.2023 (графік платежів за Договором), які є невід`ємною частиною договору.

Повідомленням Нацкомфінпослуг від 13.02.2019 р. «Щодо порядку укладення електронного договору», встановлено, що для Нацкомфінпослуг належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в ITC, якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів.

На підтвердження укладання кредитного договору № 1148- 2840 від 31.01.2023 року було надано до суду електронний доказ в паперовій формі (роздруківка тексту кредитного договору), підписаний одноразовим ідентифікатором «А3035».

Таким чином, відповідач підписав кредитний договір № 1148- 2840 від 31.01.2023 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а позивач засвідчив кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу.

У розділі 12 «Реквізити Сторін» кредитного договору N 1148-2840 від 31.01.2023 року зазначено, що договір засвідчено кваліфікованою електронною печаткою TOB «Укр Кредит Фінанс» із позначкою часу. Позивач надав протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису. Відповідно до зазначеного протоколу вбачається, що договір підписаний ТОВ «Укр Кредит Фінанс», також зазначено час та дату підпису, а саме 15:11:58 31.01.2023.

Окрім того позичальник, з метою укладення договору, самостійно формує відповідну заявку на сайті позивача.

Згідно з п. 2 ч. 10 Правил надання споживчих кредитів заявка інформація щодо бажання отримати кредит, яка надається заявником кредитодавцю шляхом заповнення заявником усіх граф сторінки на сайті кредитодавця для підтвердження відповідності заявника умовам, які містяться у цих Правилах, та для отримання оферти (пропозиції) укласти договір (взяти на себе права та обов`язки передбачені єдиним договором (договором про відкриття кредитної лінії та Правилами). При поданні первинної заявки відбувається реєстрація заявника на сайті та формування його особистого кабінету. Наступні заявки подаються вже зареєстрованими заявниками виключно для отримання рішення про можливість надання кредиту (направлення оферти) кредитодавцем.

В розділі 4 Правил надання споживчих кредитів вказаний процес надання кредиту відповідно до заявки.

У п. 4.2. Правил зазначено - для перевірки відповідності заявника умовам, які містяться у цих Правилах, та отримання оферти (пропозиції) укласти договір (взяти на себе права та обов`язки, передбачені кредитним договором та Правилами) заявник заповнює заявку на сайті кредитодавця, вказуючи всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. Заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні власні особисті дані, які відмічені у заявці, що необхідні для прийняття Кредитодавцем рішення про можливість надання кредиту (направлення оферти). У разі використання електронної автентифікації Заявника за допомогою технології «BankID», заявник зобов`язаний перевірити актуальність, повноту та точність таких даних та несе відповідальність за їх дійсність/достовірність. Кредитодавець не несе відповідальності за будь-які наслідки, які можуть бути спричинені помилковим або невірним зазначенням власних особистих даних заявника.

Згідно з п. 4.5. Правил - заявник зобов`язаний під час оформлення заявки на отримання кредиту ознайомитися з інформацією про істотні характеристики послуги із надання споживчого кредиту, умовами кредитування. Паспортом споживчого кредиту, які розміщені на сайті кредитодавця в розділі «Умови кредитування», посилання на який знаходиться у нижній частині сайту кредитодавця, та з публічною інформацією, розміщеною у файлі з назвою «Публічна інформація» за посиланням, наведеним у нижній частині Сайту Кредитодавця. Укладаючи договір, заявник/позичальник підтверджує повне ознайомлення зі згаданою інформацією

Відповідно п.4.6. Правил, заповнюючи заявку, заявник надає свою згоду на передачу кредитодавцю своїх персональних даних та їх подальшу обробку.

Згідно з п 4.14. Правил на підставі даних, зазначених у первинній заявці, ITC кредитодавця здійснює реєстрацію заявника на сайті та формує особистий кабінет. Наступні заявки подаються позичальником через особистий кабінет.

Відповідно до п.4.22. Правил кредитодавець інформує заявника про прийняте рішення по заявці (стосовно можливості надання кредиту) одним або кількома одночасно наступними способами (на вибір кредитодавця): СМС-повідомлення на телефонний номер (вказаний у заявці); електронний лист на адресу електронної пошти заявника (вказану у заявці); розміщення інформації в особистому кабінеті; повідомленням із використанням сучасних сервісів передачі даних (Viber. WhatsApp, Telegram, і т.д. і т.п.) у разі якщо заявником було вказано контактну інформацію, яка дозволяє зв`язатися із заявником шляхом використання відповідних сервісів.

Як вбачається з наведеного порядку при укладенні договору відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача (створення за допомогою веб-сайту заявки) укладення договору було б неможливе і кредитні кошти не були би перераховані відповідачу.

Позивачем надано моніторинг дій користувача в Інформаційно-телекомунікаційній системі - ОСОБА_1 (з якого вбачається дії в ITC, зокрема, вхід в інформаційно- телекомунікаційну систему кредитодавця відповідачем, створення заявки відповідачем, розміщення Договору (оферти) в Особовому кабінеті Клієнта, відправка смс з одноразовим ідентифікатором для підписання, перерахування коштів, відправка примірника Договору Відповідачу.

Отже, без отримання смс-повідомлення на номер телефона відповідача для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для ознайомлення та підписання кредитного договору, відправлення договору на електронну адресу відповідача, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у Формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Позивачем надано анкету клієнта-фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення.

Щодо підтвердження особи відповідача при укладенні кредитного договору.

При оформленні кредитного договору за допомогою веб-сайту клієнт (відповідач) проходить перевірку та надає сканкопії документів (паспорту та ідентифікаційного коду) або верифікується за допомогою технології BankID.

Відповідно до п. 3.2. кредитного договору зазначено, що для укладання цього Договору, у порядку встановленому Правилами, позичальник надає кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом заповнення на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.com.ua/ усіх граф відповідної форми. Надаючи таку інформацію, позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту кредитодавця та які необхідні для укладення даного договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних.

Пунктом 3.5. договору передбачено, що ідентифікація та верифікація позичальника здійснюється згідно Правил та відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та нормативних документів Національного банку України у сфері фінансового моніторингу. ідентифікація та верифікації позичальника здійснюється кредитодавцем за допомогою технології «BankID» та/або шляхом надання позичальником документів/копій документів та проведення перевірок, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» для проходження процедур ідентифікації та верифікації.

Відповідно до п. 11.12. договору, невід`ємною частиною кредитного договору є зокрема, правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів).

Так, відповідно до п. 4.2. Правил надання споживчих кредитів, для перевірки відповідності Заявника умовам, які містяться у цих Правилах, та отримання оферти (пропозиції) укласти договір (взяти на себе права та обов`язки, передбачені кредитним договором та Правилами) заявник заповнює заявку на сайті кредитодавця, вказуючи всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. Заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні власні особисті дані, які відмічені у заявці, що необхідні для прийняття кредитодавцем рішення про можливість надання кредиту (направлення оферти). У разі використання електронної автентифікації заявника за допомогою технології «BankID», заявник зобов`язаний перевірити актуальність, повноту та точність таких даних та несе відповідальність за їх дійсність/достовірність. Кредитодавець не несе відповідальності за будь-які наслідки, які можуть бути спричинені помилковим або невірним зазначенням власних особистих даних Заявника.

Згідно з п. 4.13 Правил надання споживчих кредитів - ідентифікація та верифікація заявника здійснюється відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та нормативних документів Національного банку України у сфері фінансового моніторингу. Ідентифікація та верифікації заявника здійснюється кредитодавцем за допомогою технології BankID та/або шляхом надання заявником документів/ копій документів та проведення перевірок, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» для проходження процедур ідентифікації та верифікації. Кредитодавець має право додатково вимагати від заявника надання документів/копій документів (у т.ч. при електронній автентифікації Заявника за допомогою технології BankID), зокрема документів та проходження процедур ідентифікації та верифікації визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та нормативними документами Національного банку України у сфері фінансового моніторингу, а також інших дій, які кредитодавець визнає необхідними для прийняття рішення про можливість надання кредиту (направлення оферти).

Таким чином, відповідачем було використано систему BankID НБУ.

Система BankID Національного банку - це державна система віддаленої ідентифікації, яка забезпечує передачу персональних даних користувачів від банку, в якому відкрито рахунок, до суб`єкта, який надає користувачу послугу.

Електронна дистанційна ідентифікація фізичних осіб з використанням Системи BankID НБУ відбувається шляхом передачі персональних даних такої особи від абонента ідентифікатора (банку, в якому відкрито рахунок користувача), до абонента надавача послуг, який надає послугу користувачу та є безпечною для користувачів. Тільки користувач (власник персональних даних) може ініціювати передачу цих даних від абонента ідентифікатора до абонента надавача послуг.

Система BankID НБУ є маршрутизатором. Учасниками процесу взаємодії в Системі BankID НБУ є: 1) абонент ідентифікатор - банк України, який володіє ідентифікаційними даними користувача та передає їх абоненту-надавачу послуг засобами Системи BankID НБУ; 2) абонент надавач послуг - юридична особа-резидент або державна установа, яка надає дистанційну послугу користувачу та для цього отримує його ідентифікаційні дані від абонента-ідентифікатора засобами Системи BankID НБУ; 3) користувач - фізична особа, яка ініціювала електронний запит на електронну дистанційну ідентифікацію.

Системи BankID НБУ - це швидкий, зручний, а головне, безпечний спосіб здійснення електронної дистанційної ідентифікації фізичних осіб для подальшого отримання адміністративних (державних), фінансових, комерційних та інших послуг у мережі Інтернет (Постанови правління НБУ №32 від 17.03.2020 р. «Про затвердження Положення про систему BankID Національного банку України»).

Тобто, без введення позичальником логіна і паролю в інтернет-банкінгу (де він обслуговується), які відомі виключно позичальнику, здійснення його верифікації, передання ним та отримання Товариством персональних даних від позичальника з метою укладення договору є неможливим.

Враховуючи викладене, позивачем було передано відповідачу персональні дані, що містяться в кредитному договорі (паспортні дані, ідентифікаційний код місце реєстрації), як належної ідентифікації ОСОБА_1 з метою укладення договору.

З огляду на зазначене, відповідач, з метою отримання послуг з онлайн-кредитування, вирішив скористатись ідентифікацією особи через систему BankID .

Позивачем до апеляційної скарги додано світлину ОСОБА_1 з паспортом, яку він особисто надав позивачу під час укладення кредитного договору №1148-2840 від 31 січня 2023, вказана обставина відповідачем не спростована.

Щодо висновків суду першої інстанції, про непредставлення позивачем виписки по рахунку, як первинного бухгалтерського документу.

Відповідно до п. 62 Постанови «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України» визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.

Згідно пункту 2 статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.

Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» визначено порядок розкриття банками банківської таємниці, зокрема, за рішенням суду.

Таким чином, виписка по рахунку клієнта, належать до інформації, що є банківською таємницею, порядок розкриття якої визначений Законом.

Окрім того, згідно пункту 5 ч. 1 статті 10 Закону України «Про платіжні послуги» до надавачів платіжних послуг належать фінансові установи, що мають право на надання платіжних послуг.

Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що фінансові установи мають право на провадження діяльності з надання фінансових платіжних послуг лише після отримання ними ліцензії відповідно до цього Закону (крім банків) та за умови включення до Реєстру, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно із розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 08.06.2017 № 2401 «Про видачу TOB «Укр Кредит Фінанс» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)» Товариству з обмеженою відповідальність «Укр Кредит Фінанс» було видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

08.03.2024 року Національним банком України внесено запис до Державного реєстру фінансових установ про переоформлення ліцензії TOB «Укр Кредит Фінанс» (код за ) на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом надання послуги - надання коштів та банківських металів у кредит, (розміщено в загальному доступі на сайті https://creditkasa.com.ua/dozvilni-dokumenty).

Статтею 5 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що до фінансових платіжних послуг належать такі послуги, зокрема, послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.

Отже, TOB «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до вищевказаної ліцензії виданої TOB «Укр Кредит Фінанс». Таким чином, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.

Оскільки, TOB «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати виписку з рахунку, як і будь-який інший бухгалтерський документ ОСОБА_1 є неможливим.

Щодо висновків суду про ненадання доказів перерахування коштів відповідачу.

Суд першої інстанції не взяв до уваги довідку ПриватБанку про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів ІлдРау на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 р., як належний доказ щодо перерахування кредитних коштів за кредитним договором № 1148-2840 від 31.01.2023 року.

Судом встановлено, що позивач (через партнера АТ КБ «ПриватБанк» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав відповідачу кредитні кошти у розмірі 18 000, 00 грн. на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою AT КБ «ПриватБАнк» про перерахування коштів від TOB «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 р. на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.

У відповідності до частини першої статті 528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено на іншу особу, якщо з умов договору або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто і в такому разі відповідач має прийняти виконання зобов`язання за кредитним договором, запропоноване за позивача третьою особою.

Перерахування відповідачу суми кредиту за кредитним договором AT КБ «ПриватБанк», а не безпосередньо TOB «Укр Кредит Фінанс», було обумовлено наявністю укладеного між ними 02 грудня 2019 року Договору N 4010 від 02.12.2019 р. про надання послуг в системі LiqPay, у відповідності до умов якого (пункт 1.1.) цей Договір регулює відносини AT КБ «ПриватБанк» з TOB «Укр Кредит Фінанс», згідно з якими AT КБ «ПриватБанк» надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому платежів за допомогою системи LiqPay, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та перерахування грошових коштів за розпорядженням TOB «Укр Кредит Фінанс», на банківські картки Платників.

Пунктом 1.3. Договору передбачено під «Системою LiqPay» у цьому Договорі Сторони погодили вважати платіжний сервіс AT КБ «ПриватБанк», призначений для спрощення проведення розрахунків між фізичними особами, юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями в мережі Інтернет за допомогою персональних комп`ютерів та/або інших мобільних пристроїв, (копія Договору № 4010 від 02.12.2019 р. про надання послуг в системі LiqPay надається у додатках)

Таким чином, у листі АТ КБ «ПриватБанк», який міститься в матеріалах справи, зазначено, зокрема, стосовно кредитного договору № 1148-2840 від 31.01.2023 р.: ГО платежу , канал LIQPAY, дата видачі31.01.2023 сума 18 000,00 номер договору 1148-2840 Номер картки НОМЕР_1 .

Пунктом 10 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03.11.2021 N° 113 передбачено, що Договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача (далі - кредитна операція), з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення, повинні містити номер особистого електронного платіжного засобу споживача - сторони договору, з використанням реквізитів якого кредитодавець здійснює кредитну операцію, у Форматі ХХХХ НОМЕР_2 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).

Пунктом 22 Постанови Правління Національного банку України «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 N 705 (яка була чинна на момент укладення зазначеного кредитного договору) передбачено, що торговець зобов`язаний не копіювати електронного платіжного засобу чи його реквізитів та не вносити повного номера електронного платіжного засобу до облікових книг та/або до електронних баз даних комп`ютерних програм торговця тощо.

Ті ж самі положення передбачені пунктом 64 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» від 29.07.2022 N 164 передбачено, що суб`єкт господарювання зобов`язаний не копіювати платіжний інструмент чи його реквізити.

Таким чином, відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача), але відповідно до вищенаведених Постанов Правління Національного банку України позивач не може зазначати та зберігати у договорах, інших документах повний номер особистого електронного платіжного засобу відповідача.

Отже, до суду першої інстанції було надано електронний доказ в паперовій формі (роздруківка тексту кредитного договору № 1148-2840 від 31.01.2023 р.), підписаний одноразовим ідентифікатором «A3035», який містить номер особистого електронного платіжного засобу Відповідача із маскою, а саме, НОМЕР_1 .

Згаданий лист підписаний за допомогою КЕП, начальником департаменту АТ КБ «ПриватБанк» Чаплінською Мариною Володимирівною, а також, Електронною печаткою начальника департаменту АТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в системі, інша інформація щодо рахунку Відповідача у Позивача відсутня, оскільки зазначена інформація є банківською таємницею якою володіє виключно Банк-емітент картки.

З врахуванням викладеного, довідка АТ КБ «ПриватБанк», яка міститься в матеріалах справи, є належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування, яка не була належно досліджена судом першої інстанції, як доказ перерахування грошових коштів за кредитним договором.

В довідці АТ КБ «ПриватБанк» міститься інформація про перерахування коштів не тільки відповідачу за договором N 1148-2840 від 31.01.2023 р але й за іншими кредитними договорами.

У своєму рішенні суд першої інстанції зазначив «відповідачем до відзиву надано довідку з АТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається, що в останнього відсутній картковий рахунок з номером НОМЕР_1 .»

Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 11.06.2024 №Е.42.0.0.0/4-240611/81460 на № ID платежа , у якому зазначено зокрема, що транзакція з реквізитами: «1) public key - І5; дата виплати - 2023.01.31 15:11:58, сума виплати 18 000.00 UAH; картка для виплати - 013643; ПІБ - ОСОБА_1 LiqPay id -; order id платежу - daea4402-93d6-4869-94e2-4f7a019cclb5;призначення платежу - видача кредитних коштів за договором 1148-2840, 2023-01-31 -була успішно виконана Банком, кошти були списані з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», , та перераховані на користь отримувача».

Таким чином, виконання позивачем обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 18 000,00 грн. відповідачеві підтверджується також і зазначеним листом АТ КБ «ПриватБанк».

Щодо застосування процентної ставки у кредитному договорі №1148- 2840 від 31.01.2023р.

Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 18 000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів;

базовий період* - 18 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3 % в день.

Базовий період - проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у Позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом. Кількість днів у Базовому періоді вказана у Договорі і визначена Сторонами на підставі пропозиції Кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань Позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання Кредиту через веб-сайт Кредитодавця.

Відповідно до п. 4.4. кредитного договору №1148-2840 від 31.01.2023 р. Базовий період складає 18 (вісімнадцять цілих, нуль сотих ) календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі Кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду. Перебіг кожного наступного Базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього Базового періоду, крім наступного випадку: якщо Позичальник у поточному Базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного Базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного Базового періоду. Перебіг останнього Базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору.

Пунктом 4.5. зазначеного кредитного договору передбачено, що сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду.

Пунктом 4.8. вказаного кредитного договору зазначено, що строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику; 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 26.11.2023 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. Продовження строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань позичальника.

Базовий період - період (строк) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсоток за користування кредитом (в даному випадку - 18 днів), який він сам обирає при заповнення заявки на отримання грошових коштів. А строк кредитування - строк на який видаються грошові кошти Позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку - 300 днів).

Згідно п. 4.10. кредитного договору - орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає: 180 000,00 грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування Кредитом 162 000,00 грн.

Пунктом 4.3. кредитного договору передбачено, що плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промоставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності.

Згідно з пунктом 4.6 кредитного договору - нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою:

Стандартна процентна ставка становить 3.00% (три цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або Зниженою, та/ або пільговою процентною ставкою).

Відповідно до п. 10.1 кредитного договору - позичальник за умови дотримання вимог, передбачених п.п.10.2, 10.3 цього договору, користується програмами лояльності кредитодавця та сплачує проценти (відсотки) за користування кредитом за наступними ставками:

Пільгова процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування Кредитом протягом першого Базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням Позичальника спробувати скористатися послугами Кредитодавця.

Знижена процентна ставка становить 2.50 % за кожен день користування Кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов Договору.»

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Частиною 2 ст. 9 вказаного Закону, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 зазначеного Закону інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості, зокрема, про тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21) зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem"."Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність, contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Твердження відповідача, що процентна ставка суперечить п. 5 ч. 3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є помилковим внаслідок неправильного тлумачення цієї правової норми, оскільки проценти за правомірне користування кредитом визначено відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України і вони у даному випадку не виконують компенсаційну функцію за невиконання зобов`язань.

Виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін у відповідному договорі.

Відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Проценти визначені у договорі не суперечать вимогам законодавства. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився із ними.

Розрахунком підтверджується не сплата відповідачем заборгованості по кредитному договору, оскільки жодного платежу на погашення кредиту відповідачем за весь час кредитування не було здійснено, що свідчить про свідоме порушення відповідачем умов кредитного договору та не сплата кредитних коштів.

У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 2-383/2010 (провадження N° 14-308цс18) зроблено висновок, що: «у разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню». Дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Отже, спростувати розрахунок боргу за кредитом можливо лише в призмі оцінки доводів сторони, яка заперечує такий розрахунок.

Також, за змістом постанови Верховного Суду від 16.09.2020 по справі М. 200/5647/18 « розрахунок заборгованості також є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів Боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом».

Відповідно до позиції Верховного Суду, котра міститься у постанові від 08 липня 2020 року по справі №464/4985/15-ц (провадження №61-43538св18) зазначається, що твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.

У постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі №753/16745/15-ц (провадження №61-40036св18) підтримано позицію суду апеляційної інстанції, про те що розрахунок заборгованості погоджується зі змістом договору та є належним доказом.

У довідці про укладений договір відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, кількості днів користування ставкою 2,5%, кількості днів користування ставкою 3,0%. Також вищезазначений розрахунок містить таблицю з наступними графами: «Дата», «Статус», «Ставка %», «Нараховано відсотків», «Нараховано штрафів», «Нараховано комісій», «Основний борг», «Залишок зарахованих, не погашених відсотків», «Сума платежу», «Коригування кредиту».

З наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам Закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу внесена відповідачем та залишок нарахованих не погашених відсотків ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що: з 31.01.2023 року по 17.02.2023 (включно) нараховувалась знижена процентна ставка 2.5 %, оскільки відповідно до п. 10.1. кредитного договору року Позичальнику на умовах, вказаних у даному Договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися Кредитом за Зниженою процентною ставкою. З 18.02.2023 по 26.11.2023 - застосовано стандартну процентну ставку 3.0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю. Після закінчення строку кредитування (26.11.2023 р.) нарахування процентів протягом строку договору припинилося. Вищезазначене вбачається у розрахунку заборгованості, а саме, у графі «Ставка» після 26.11.2023 року (закінчення строку кредитування) зазначено 0.0 %. Відповідно до вищезазначеного розрахунку штраф та комісія стосовно ОСОБА_1 не нараховувались.

Розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, містить детальний розпис нарахованої заборгованості, яким підтверджується несплата відповідачем заборгованості по кредиту за весь час кредитування.

Станом на 28.02.2024 року загальний борг відповідача становив 178 380,00 гривень, що складається з простроченої заборгованості за кредитом 18 000,00 гривень та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 160 380,00 гривень.

Позивач застосував до відповідача програму лояльності та частково списати прострочену заборгованості за нарахованими процентами до суми 72 000,00 гривень, за умови здійснення позичальником часткового погашення кредитної заборгованості за кредитним договором у розмірі 90 000,00 гривень.

Таким чином, у зв`язку з користування кредитними коштами та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 1148-2840 від 31 січня 2023 року, щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 90000 гривень, з яких: з яких 18000 грн основний борг, 72000 грн заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, з підстав його не укладання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 гривень судового збору за подання позовної заяви та 3633,60 гривень за подання апеляційної скарги, разом 6056 , 00 гривень.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» ( 8) заборгованість за кредитним договором № 1148-2840 від 31 січня 2023 року в розмірі 90000 гривень, з яких 18000 грн основний борг, 72000 грн заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» ( 8) 6056,00 гривень судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий -суддя:

Судді: