Справа № 646/8499/24
№ провадження 4-с/646/28/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.24 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Благої І.С.,

за участі секретаря судових засідань Тихоновської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою адвоката Плугатирьова Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,-

встановив:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, якою просить:

-визнати протиправною бездіяльність бездіяльність уповноважених осіб Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме з квартири АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати уповноважених осіб Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме з квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 9461255; тип обтяження - арешт нерухомого майна; підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА 935866, 28.01.2010, Червонозаводський ВДВС ХМУЮ, виконавче провадження № 224/16; об`єкт обтяження - квартира, адреса: АДРЕСА_2 ; обтяжувач -Червонозаводський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції; дата реєстрації обтяження 28.01.2010р.).

Скарга обгрунтована тим, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 . З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що на це майно накладено обтяження на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АА 935866 від 28.01.2020, яка винесена Червонозаводським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у виконавчому провадженні №224/16. Це обтяження було зареєстроване 28.01.2010 реєстратором Харківської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції. Представник скаржниці звернувся до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з запитом про отримання матеріалів виконавчого провадження №224/16. Від відділу надійшла відповідь про те, що вказане виконавче провадження не обліковується за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явилися у судове засідання.

Представник скаржниці ОСОБА_2 подав заяву про розгляд скарги без його участі.

Про причини неявки представника відділу державної виконавчої служби не відомо.

Будь-яких клопотань, письмових пояснень чи документів від ВДВС до суду не надходило.

Розглянувши скаргу, суд встановив наступне.

Як вбачається з інформаційної довідки №382624944 від 12.06.2024, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запит про арешт квартири АДРЕСА_1 . Вказаний вид обтяження з реєстраційним номером 9461255 зареєстрований 28.01.2010 за № 9461255 реєстратором: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 935866 від 28.01.2010, винесена Червонозаводським ВДВС ХМУЮ у виконавчому провадженні №224/16.

За відомостями вищевказаного реєстру квартира належить ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності.

В матеріалах справи міститься лист Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09.04.2024 №54305, в якому відділ ДВС повідомляє адвокату Плугатирьову В.В. про те, що за результатами перевірки відомостей АСВП виконавче провадження за №224/16 не обліковується.

Крім того, листом від 22.07.2024 №98372 відділ ДВС повідомив представнику скаржниці, що у відділу відсутня інформація щодо виконання рішення, в рамках примусового виконання якого накладено арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 9461255 від 28.01.2010), тому відділ не вбачає підстав для його зняття.

Ухвалою від 14.10.2024 суд витребував у Харківській філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України документи, які були підставою для реєстрації обтяження та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером 9461255 28.01.2010 14:48:30 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 935866 від 28.01.2010, яка винесена Червонозаводським ВДВС ХМУЮ у виконавчому провадженні №224/16.

Суд зобов`язав Харківську філію державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України подати витребувані документи до суду не пізніше 14 листопада 2024 року.

Проте, будь-якої відповіді та документів на виконання вказаної ухвали суду не надійшло.

Судом перевірено інформацію з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, Єдиного державного реєстру судових рішень та комп`ютерної програми «Д-3», в якій обліковуються дані судових справ в провадженні суду. За результатами такої перевірки не встановлено будь-яких обставин, що були б пов`язані з підставою накладення арешту на майно скаржниці постановою від 28.01.2010, яка винесена Червонозаводським ВДВС ХМУЮ у виконавчому провадженні №224/16.

Таким чином, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які давали б суду можливість з`ясувати підставу накладення вищевказаного обтяження на квартиру скаржниці.

Частинами 1 та 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Разом з тим, під час розгляду справи не було встановлено обставин, з яких можна було б з`ясувати підстави та мету арешту, який був накладений постановою від 28.01.2010 на квартиру скаржниці.

У постанові від 13.07.2022р. у справі №2/0301/806/11 Верховний Суд зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

У вказаній постанові Верховний Суд наголосив, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

У справі, що розглядається, арешт майна скаржниці триває 14 років. При цьому виконавче провадження, в якому було вжито такий захід, відсутнє. Також немає жодного підтвердження, що будь-яка особа, яка є (може бути) стягувачем, заявляє майнові претензії.

За таких обставин продовження існування арешту майна скаржниці не обумовлено легітимною метою та не є виправданим. Отже, підстав для збереження такого обмежувального заходу немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258-261, 447, 451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити скаргу адвоката Плугатирьова Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у зв`язку з відмовою знати арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме з квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати посадових осіб Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, АА 935866, яка була винесена 28.01.2010 Червонозаводським ВДВС ХМУЮ у виконавчому провадженні №224/16, на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме, квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І.С.Блага