РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді Костянтина Шепеля,

із секретарем судового засідання Раїсою Буга,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

приходить до такого.

Позиція позивача

Представник позивача ОСОБА_2 звертається до суду з позовною заявою та просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за:

- кредитним договором № 874889556 в розмірі 30744,16 грн, з яких 18000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 12744,16 грн заборгованість за відсотками;

- кредитним договором № 2931568 в розмірі 4862 грн з яких, 1000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 3862 грн заборгованість за відсотками;

- кредитним договором № 288851 в розмірі 1598 грн, з яких 1000 грн заборгованості за основною суму боргу та 598 грн заборгованість за процентами.

Позов обґрунтовано тим, що 12 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 74889556 в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису. Відповідно до кредитного договору ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало кредитні кошти відповідачу у сумі 18000 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку, реквізити якої надані відповідачем, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, а відповідач умови вказаного договору не виконує. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, у тому числі до відповідача. Відповідно до реєстру боржників № 11 від 27 жовтня 2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 липня 2021 року, ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30744,16 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 18000 грн та сумою заборгованості за відсотками в розмірі 12744,16 грн..

Крім того, 12 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2931568 в електронній формі за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» надало кредитні кошти відповідачу у сумі 1000 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку, реквізити якої надані відповідачем, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Лінеура Україна» умови кредитного договору виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит, а відповідач умови вказаного договору не виконує. 19 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем укладено договір факторингу № 19072023, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19 липня 2023 року до договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року, ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 4862 грн, з яких 1000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 3862 грн сума заборгованості за відсотками.

Також, 12 лютого 2022 року між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 288851 в електронній формі за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до кредитного договору ТОВ «Селфі кредит» надало кредитні кошти відповідачу у сумі 1000 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку, реквізити якої надані відповідачем, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Селфі кредит» умови кредитного договору виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит, а відповідач умови вказаного договору не виконує. 29 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та позивачем укладено договір факторингу № 29022024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Селфі кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 29 лютого 2024 року до договору факторингу № 29022024 від 29 лютого 2024 року, ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 1598 грн, з яких 1000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 598 грн сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем жодних нових сум стягнення заборгованості не нараховувалось, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що ознайомившись з відзивом відповідача, вважає його безпідставним та не обгрунтованим. Свою позицію обгрунтовує тим, що відповідно до частини першої статті 627 та статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зі змісту кредитного договору вбачається, що жодної з перелічених умов, які законом визнаються несправедливими, до договору внесено не було. Договори не містять будь-яких інших несправедливих умов. При укладені договорів відповідач жодних заперечень не надав. Жодних зауважень з боку відповідача щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договорів подано не було. Зауважив. що у випадку неповного розуміння умов кредитного договору у відповідача була можливість відмовитись від підписання даних договорів, якою відповідач не скористався. Інформація первісними кредиторами була надана з дотриманням всіх вимог законодавства, викладена в чіткій та доступній формі, при цьому саме відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті первісних кредиторів. Підписуючи договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Відповідач розумів розмір процентів надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтвердили належне виконання ним зобов`язань. А тому просить суд заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позиція відповідача

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги вважає частково безпідставними і необгрунтованими та просить суд частково задовольнити позовні вимоги. Свою позицію обгрунтовує тим, що він дійсно отримував кредитні кошти та розуміє, що їх необхідно повернути, однак не погоджується з розміром відсотків, нарахованим на суми його заборгованості і вважає, що такий розмір відсотків суперечить вимогам діючого законодавства. Відповідач вважає, що фінансові установи, скориставшись його необізнаністю, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», спонукали у такий спосіб відповідача на укладення договорів позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідача не міг оцінити належно. Звернув увагу, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як вид відповідальності за несвоєчасне виконання договору спотворює її дійсне правове призначення, оскільки зі засобу розумного стимулювання боржника виконувати грошове зобов`язання надмірні відсотки перетворюються на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання прибутків кредитором. А тому вважає, що нарахований розмір відсотків за трьома кредитними договорами в загальній сумі 17205,16 грн (14744,16 + 3863 + 598) є непропорційно великою сумою компенсації, а визначений договорами розмір процентів становить істотний дисбаланс на шкоду прав споживача. А тому вважає, що він має повернути позивачу лише 10000 грн в якості процентів за користування кредитними коштами, за договором позики № 74889556 від 12 лютого 2022 року в сумі 9000 грн, за кредитним договором № 2931568 від 12 лютого 2022 року в сумі 500 грн та за договором № 288851 від 12 лютого 2022 року в сумі 500 грн.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

16 червня 2024 року до Київського районного суду міста Харкова з позовною заявою звернулось ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 1).

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 20 червня 2024 року передано дану справу за підсудністю на розгляд до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області (а.с. 89).

Справа надійшла до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 13 серпня 2024 року (а.с. 93).

В порядку частини сьомої статті 187 ЦПК України направлено запити щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача.

Ухвалою суду від 5 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачу строк п`ять днів з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив (а.с.101).

Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові та підтверджена інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 100).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач особисто отримав надісланий судом пакет документів 11 вересня 2024 року (а.с. 103).

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 20 вересня 2024 року (а.с.105-110).

Відповідь на відзив надійшла до суду 7 жовтня 2024 року (а.с. 111-129).

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

З матеріалів справи встановлено, що 12 лютого 2022 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 74889556, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 18000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 64 дні, з фіксованою процентною ставкою 1,6 % в день. Орієнтовна загальна вартість позики складає 30813,92 грн (а.с.9-11).

Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору позики № 74889556 від 12 лютого 2022 року, дата видачі кредиту 12 лютого 2022 року, строком на 64 днів, сума кредиту 18000 грн, проценти за користування кредитом 12813,92 грн, загальна вартість кредиту 30813,92 грн (а.с. 11 на звороті).

14 червня 2021 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" був укладений договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с.12-13).

Відповідно до копії додаткової угоди № 12 від 2 жовтня 2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ «ЄАПБ» уклали додаткову угоду про відступлення прав вимоги згідно з реєстром боржників № 12 від 27 жовтня 2023 року (а.с. 15).

Згідно з копією акту прийманняпередачі реєстру боржників № 11 від 27 жовтня 2023 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 16).

Відповідно до витягу з реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 74889556 в сумі 30744,16 грн, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 18000 грн та сумою заборгованості за відсотками 12744,16 грн (а.с. 17).

Згідно з копією договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2931568 від 12 лютого 2022 року, між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором. За умовами цього договору позичальник ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 1000 грн строком на 360 днів, шляхом зарахування коштів на вказану ним банківську картку та зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за стандартною процентною ставкою 1,99 % за день користування кредитом (а.с.24-32).

12 лютого 2022 року відповідач ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит (Стандартна форма), в якому зазначено всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка тощо. Паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами (а.с. 33-34).

Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта, що є додатком № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2931568 від 12 лютого 2022 року, який ОСОБА_1 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором, погоджено, що сума процентів за користування кредитом складає 7164 грн, загальна вартість кредиту складає 8164 грн, реальна річна ставка 75218,24% (а.с. 35 на звороті).

19 липня 2023 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № 19072023 (а.с. 37-40).).

Згідно з копією витягу реєстру боржників до договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 2931568 на загальну суму 4862 грн (а.с. 41).

ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника. Відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед фактором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Станом на 19 липня 2023 року прострочена заборгованість за кредитним договором № 2931568 від 12 лютого 2022 року становить 4862 грн, з яких 1000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 3862 грн заборгованість за відсотками (а.с. 42-47).

Згідно з копією договору про надання споживчого кредиту №288851 від 12 лютого 2022 року, між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 укладено договір в електронній формі. Відповідно до умов договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача в ІТС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, що є електронним підписом споживача та направлений товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході. Відповідно до пункту 1.2. договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 1000 грн. Строк кредиту 10 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до цього договору. Тип процентної ставки фіксована. Відповідно до пункту 2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок споживача на платіжну картку № НОМЕР_1 . Договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 12 лютого 2022 року о 16:46:30 (а.с. 53-62).

Відповідно до додатку 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 288851 визначено загальну вартість кредиту в розмірі 1190 грн, яка складається з суми кредиту за договором 1000 грн, проценти за користування кредитом 190 грн (а.с. 63).

Інформація щодо всіх істотних умов договору, викладена у підписаному сторонами паспорті споживчого кредиту, співпадає з інформацією, викладеною у договорі (а.с.64-65).

Відповідно до договору факторингу №29022024 від 29 лютого 2024 року, укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», клієнт відступив фактору права вимоги, визначені в Реєстрі Боржників (а.с.66-68).

Згідно з пунктом 1.2 договору факторингу, перехід прав вимоги відбувається в день підписання сторонами Акта прийому-передачі відповідного Реєстру боржників. Акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 1 підписаний 29 лютого 2024 року (а.с.69).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №29022024 від 29 лютого 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 288851 на загальну суму 1598 грн (а.с. 70).

Суд вважає за необхідним зауважити, що відповідно до додатку 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 288851 визначено загальну вартість кредиту в розмірі 1190 грн, яка складається з суми кредиту за договором 1000 грн та процентів за користування кредитом 190 грн (а.с. 63). Саме тому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» має право на стягнення процентів за користування кредитом за 10 днів, що, виходячи з таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, становить 190 грн. Нарахування та стягнення із ОСОБА_1 процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вищевказаним вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. З огляду на зазначене нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення терміну кредитування є неправомірним.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 288851 від 12 лютого 2022 року станом на 29 лютого 2024 року, ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 1598 грн, яка складається з тіла кредиту в сумі 1000 грн та відсотків за користування кредитом в сумі 598 грн. Сума заборгованості по відсоткам здійснювалась за період з 12 лютого 2022 року по 7 липня 2022 року (а.с.71-73).

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, ТОВ «ФК «ЄАПБ» є юридичною особою, зареєстрованою в передбаченому Законом порядку (а.с.78).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів суд доходить висновку про укладення та підписання ОСОБА_1 кредитних договорів за допомогою одноразового паролю ідентифікатора; невиконання ним, як позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності у нього боргових зобов`язань перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», яке набуло прави вимоги за вищевказаними договорами за договорами факторингу.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

В постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року справі № 524/5556/19 в якій суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 3 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Як встановлено судом, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання кредитного договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти. Вказані обставини підтверджуються наданими суду представником позивача доказами.

Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Суд звертає увагу на те, що стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2 - 1383/2010).

Оскільки у матеріалах справи не міститься доказів щодо визнання недійсними договорів про надання кредиту, вони повинні виконуватись сторонами у повному обсязі.

Згідно зі статтею 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З огляду на те, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку ні первісним кредиторам, ні позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів.

У постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 2 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, а нарахування відсотків первісними кредиторами за кредитними договорами № 74889556 в сумі 12744,16 грн та № 2931568 в сумі 3862 грн правомірно здійснювалось відповідно до договорів. Саме тому наявні підстави для стягнення з відповідача процентів за користування кредитами, оскільки як зазначено вище, відповідач підписав Кредитні договори, в яких сторонами узгоджено умови кредитування, тобто відповідач погодився з умовами кредитування, зокрема щодо нарахування відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості за сумою кредиту та відсотками, то така заборгованість підлягає стягненню.

Щодо укладення договору про надання споживчого кредиту № 288851 від 12 лютого 2022 року, суд вважає необхідним зазначити, що під час укладення даного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена.

Разом із тим, відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта платіж повернення кредиту та сплати процентів мав бути внесений відповідачем на загальну суму 1190 грн, яка включає проценти за користування кредитом 190 грн та суму кредиту 1000 грн (а.с. 63). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти нараховувалися кредитором і після визначеного сторонами строку кредитування, а саме за період з 12 лютого 2022 року по 7 липня 2022 року (а.с. 71-73). Таким чином, суд дійшов висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом з 22 лютого 2022 року припинено, так як доказів пролонгації договору суду не надано.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновки суду

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов задоволено частково (98,91 % від заявленої суми), у зв`язку з цим з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в сумі 2994,99 грн (3028 х 98,91% = 2994,99), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що підтверджується платіжною інструкцією від 24 травня 2024 року № 69528 (а.с.1).

Керуючись статтями 259, 263, 264, 265 ЦПК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про електронну комерцію», на підставі статей 509, 525, 526, 549, 610, 611, 625, 634, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, статей 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за:

- кредитним договором № 874889556 в розмірі 30744,16 грн, з яких 18000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 12744,16 грн заборгованість за відсотками;

- кредитним договором № 2931568 в розмірі 4862 грн з яких, 1000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 3862 грн заборгованість за відсотками;

- кредитним договором № 288851 в розмірі 1190 грн, з яких 1000 грн заборгованості за основною суму боргу та 190 грн заборгованість за процентами, а всього 36796 (тридцять шість тисяч сімсот дев`яносто шість) грн 16 коп, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2994 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) грн 99 коп.

В частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками по кредитному договору № 288851 в сумі 408 грн - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», знаходиться по вул. Симона Петлюри, 30 , м. Київ. Код , IBAN НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк».

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ