ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9994/24 Справа № 212/6796/24 Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2024 року, яке ухвалено суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 17 вересня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»,(далі - АТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я при виконанні трудових обов`язків.

Позовна заява мотивована тим, що позивач, у період з 24.02.2003 по 28.06.2023 працював, на підприємстві відповідача на ш. «Родіна» (з 06.09.2022 шахту перейменовано на шахта «Криворізька») підземним прохідником і виконував комплекс прохідницьких робіт з прохідки гірничих виробок різної конфігурації за допомогою прохідницького обладнання.

28.06.2023 позивач звільнився з підприємства відповідача за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком.

Працюючи у шкідливих умовах праці позивач отримав наступні професійні захворювання, за діагнозами: 1) Радикулопатія попереково-крижова та шийна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом і м?язово-тонічним синдромами, вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів; 2) Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня. 3) Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху).

Довідкою МСЕК серії 12 ААА №130017 від 02.07.2024 року ОСОБА_1 , первинно, визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 65% (50% по радикулопатії, 10% по ХОЗЛ, 5% по туговухості) з 10.06.2024 року, безстроково. (а.с. 15)

Довідкою МСЕК серії 12ААГ №573658 від 02.07.2024 року ОСОБА_1 внаслідок професійного захворювання встановлено третю групу інвалідності з 10.06.2024 року, безстроково. (а.с. 14)

Позивач вважає, що з вини підприємства відповідача, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, чим йому була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчуває постійні фізичні страждання, наслідком чого є порушення звичного способу життя, потреба додаткових зусиль для організації життя, порушення нормальних життєвих зв`язків, внаслідок неможливості вести активне життя.

На підставі викладеного, позивач просив суд, стягнути з відповідача АТ «Кривбасзалізрудком» на його користь, в рахунок відшкодування моральної шкоди, 420 000,00 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2024 рокупозов ОСОБА_1 до АТ «Кривбасзалізрудком» задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я при виконанні трудових обов`язків, 275 000,00 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з АТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір в розмірі 2 750,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на його користь, просить збільшити її розмір до заявленого ним у позові, оскільки розмір занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не в повній мірі були з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а саме не взято до уваги, що позивач працював на АТ «Криворізький залізорудний комбінат» з 24.02.2003 по 28.06.2023 на ш. «Родіна» (з 06.09.2022 шахту перейменовано на шахта «Криворізька») підземним прохідником і виконував комплекс прохідницьких робіт з прохідки гірничих виробок різної конфігурації за допомогою прохідницького обладнання.

Внаслідок недосконалості технологій підземного видобутку руди позивач підпав під вплив важкості праці, концентрацій пилу та рівнів шуму, що перевищували нормативні значення.

За результатами планової атестації робочих місць по даній професії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.

28.06.2023 позивач звільнився з підприємства за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком, але фактичною причиною його звільнення був поганий стан здоров`я.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач АТ «Кривбасзалізрудком» зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, таким, що ґрунтується на засадах верховенства права, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. В апеляційній скарзі апелянт не навів жодної обґрунтованої підстави для скасування чи зміни судового рішення, наявність яких вимагається законом.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача АТ «Кривбасзалізрудком» - адвоката Штефан Т.М., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила відмовити у її задоволенні,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача АТ «Кривбасзалізрудком» (до перейменування ВАТ «Кривбасзалізрудком», ПАТ «Кривбасзалізрудком»), у періоди: з 24.02.2003 по 13.01.2004 - підземним гірником на шахті «Родіна»; з 13.01.2004 по 28.06.2023 - підземним прохідником на шахті «Родіна» (після перейменування шахта «Криворізька») з повним робочим днем у підземних умовах.

28.06.2023 був звільнений за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію за віком, згідно зі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 6-8)

Згідно з п. 13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 06.05.2024, на підставі даних інформаційної довідки про умови праці від 30.08.2023 №ПС/3.1/18760-23, підготовленої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 № 248, умови праці підземного прохідника дільниці №10 шахти Кривоірзька» («Родіна») ОСОБА_1 відносяться: за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); за показниками мікроклімату до 2 класу (допустимі); за показниками рівня шуму до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); за показниками рівня вібрації локальної до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); за показниками світлового середовища до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); за показниками важкості праці до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); за показниками напруженості праці до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 3 ступеня (шкідливі).

Відповідно до п. 14 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 06.05.2024, ОСОБА_1 було встановлено діагноз: 1) Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна C6, C7, C8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом і м?язово-тонічним синдромами, вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня); 2) Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня. 3) Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Код МКХ-10 - Н 90.3. (а.с. 9-13)

Стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів 20 років 04 місяці (пункт 12 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 06.05.2024).

В п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 06.05.2024 вказано, що хронічне професійне захворювання (отруєння) у позивача виникло за таких обставин: Працюючи підземним прохідником на дільниці №10 шахти «Криворізька» («Родіна») АТ «Кривбасзалізрудком» у період з 13.01.2004 по 28.06.2023, ОСОБА_1 в підземних умовах шахти виконував комплекс прохідницьких робіт з прохідки гірничих виробок різної конфігурації за допомогою прохідницького обладнання. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, що перешкоджає їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив концентрацій аерозолів фіброгенної дії та рівнів шуму, що перевищували нормативні значення. Згідно медичного висновку лікарсько- експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров?я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 04.04.2024 №556 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також є професійний маршрут: - з 24.02.2003 по 12.01.2004 - гірник підземний шахти «Родіна» відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат».

У п. 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 06.05.2024 зазначено, що причиною виникнення професійного захворювання стали: важкість праці маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, перевищувала на 10 кг і складала 40 кг при нормі до 30 кг; періодичне перебування у незручній робочій позі 35 % зміни при нормі до 25%; нахили корпусу (вимушені, більше 30 °) 128 разів за зміну, при нормі 51 100 разів; згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України № 248 від 08.04.2014. Пил переважно фіброгенної дії концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично допустиму в 1,8 разів (3,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 ), згідно Наказу МОЗ України від 14.07.2020 № 1596 «Про затвердження гігієнічних регламентів допустимого вмісту хімічних і біологічних речовин у повітрі робочої зони». Шум еквівалентний рівень шуму перевищував допустимий рівень на 25 дБА і складав 105 дБА при ГДР 80 дБА згідно ДСН 3.3.6.037 99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку».

У пункті 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 06.05.2024 щодо осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, вказано, що враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 20 років 04 місяці в шкідливих умовах та неодноразову зміну керівництва, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо.

Довідкою МСЕК серії 12 ААА №130017 від 02.07.2024 року ОСОБА_1 первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 65% (50% по радикулопатії, 10% по ХОЗЛ, 5% по туговухості) з 10.06.2024 року, безстроково. (а.с. 15)

Довідкою МСЕК серії 12ААГ №573658 від 02.07.2024 року ОСОБА_1 внаслідок професійного захворювання встановлено третю групу інвалідності з 10.06.2024 року, безстроково. (а.с. 14)

Крім того, встановлений діагноз хронічного професійного захворювання позивача підтверджується також Медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 28.09.2023 року №1073. (а.с. 20)

Відповідно до наданих копій виписок-епікризів із медичної карти стаціонарного хворого, позивач неодноразово проходив обстеження та знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку з професійними захворюваннями. (а.с. 16-19)

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду, завдану у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1 - 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України від 23 вересня 1999 р. N 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Закону України від 14 жовтня 1992 р. N 2694-XII "Про охорону праці", КЗпП України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Оскільки позивачу, первинно, у 2024 році висновком МСЕК встановлено стійку втрату професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями, тобто встановлено наявність пошкодження здоров`я на виробництві, що надало йому право на відшкодування моральної шкоди роботодавцем, колегія суддів приходить до висновку, що до правовідносин сторін мають застосовуватися Рішення Конституційного Суду України №20-рп/2008 від 08.10.2008 року та ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У п. 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 06.05.2024 зазначено, що причиною виникнення професійного захворювання стали: важкість праці маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, перевищувала на 10 кг і складала 40 кг при нормі до 30 кг; періодичне перебування у незручній робочій позі 35 % зміни при нормі до 25%; нахили корпусу (вимушені, більше 30 °) 128 разів за зміну, при нормі 51 100 разів; згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України № 248 від 08.04.2014. Пил переважно фіброгенної дії концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично допустиму в 1,8 разів (3,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 ), згідно Наказу МОЗ України від 14.07.2020 № 1596 «Про затвердження гігієнічних регламентів допустимого вмісту хімічних і біологічних речовин у повітрі робочої зони». Шум еквівалентний рівень шуму перевищував допустимий рівень на 25 дБА і складав 105 дБА при ГДР 80 дБА згідно ДСН 3.3.6.037 99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку».

Отже, роботодавець АТ «Кривбасзалізорудком», під час роботи позивача, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини АТ «Кривбасзалізорудком», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 275 000,00 грн., суд виходив з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану та відсоток втрати ним професійної працездатності, із встановленням інвалідності третьої групи безстроково.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов без повного та всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача.

Зокрема, колегія суддів дійшла висновку, що розмір моральної шкоди, визначений судом до стягнення з відповідача на користь позивача без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

При цьому, суд констатував у цій справі, що характер отриманої позивачем травми, що спричинила повну втрату ним професійної працездатності, звільнення з роботи через виявлену невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я, визнання позивача особою з інвалідністю третьої групи безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність щорічної реабілітації, надають йому право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 275 000,00 грн.

В судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, на теперішній час, втратив професійну працездатність у загальному розмірі 65% та його визнано людиною з інвалідністю третьої групи, безстроково, що свідчить про тяжкість та незворотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також неможливість відновлення попереднього стану.

Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки його постійно турбує біль та він періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я не спостерігається.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, працю в шкідливих умовах праці протягом 20 років 04 місяців, а саме у період з 24 лютого 2003 року по 28 червня 2023 року, на підприємстві відповідача - АТ «Кривбасзалізорудком», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів, що потягло втрату працездатності у загальному розмірі 65%, з визнанням позивача людиною з інвалідністю третьої групи, безстроково, що безумовно тягне за собою невідворотні зміни, як у професійному, так і у буденному житті позивача та відсутність можливості поліпшення його стану, зважаючи на встановлення інвалідності безстроково,вважає справедливим в його ситуації визначити розмір моральної шкоди у 380 000, 00 грн.

На підставі викладеного вище, колегія суддів, змінює рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, збільшити її з 275 000, 00 грн. до 380 000, 00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб, а тому частково задовольняє апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з АТ «Кривбасзалізорудком» на користь держави та збільшує цей розмірі з 2 750,00 грн. до 3 800,00 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

Крім того, з відповідача АТ «Кривбасзалізорудком» на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 5 700,00 грн. за подання позивачем апеляційної скарги (3 800,00 грн. х 150%).

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2024 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 , змінити, збільшивши цей розмір з 275 000,00 гривень до 380 000 (триста вісімдесят тисяч) гривень 00 (нуль) копійок, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов?язкових платежів.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2024 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави, змінити, збільшивши цей розмірі з 2 750,00 гривень до 3 800 (трьох тисяч вісімсот) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір у розмірі 5 700 (п`ять тисяч сімсот) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2024 року.

Головуючий:

Судді: