Єдиний унікальний номер: 379/959/24
Провадження № 2/379/363/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Разгуляєвої О.В.,

при секретарі Мовчан М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

У С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 180 000,00 грн.. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він з 22.11.2002 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою у справі. В період шлюбу у них народилося троє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Шлюбні відносини з відповідачкою не склалися, у зв`язку з чим рішенням Таращанського районного суду Київської області від 26.11.2010 у справі № 2-4166/10 шлюб між ними було розірвано. На підставі рішення Таращанського районного суду Київської області від 05.08.2009 у справі № 2-367/09 з позивача на користь відповідачки на утримання дітей було стягнуто аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 23.07.2009 до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку в місяць. На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист та Сквирським ВДВС відкрито виконавче провадження № 14487317. Позивач вказує, що з 2009 року сплачує аліменти на утримання своїх дітей за графіком. Через ряд обставин, починаючи з 2019 року по цей час він не має змоги сплачувати нараховані аліменти у повному обсязі, у зв`язку з чим, станом на 01.12.2023 утворився борг у розмірі 345 970,89 грн. Посилаючись на те, що по-перше, він являється військовослужбовцем з 02.04.2018 по даний час, і з народження має вроджену ваду розвитку обох нирок, та в період проходження військової служби хвороба почала загострюватися і ускладнюватися, що в подальшому потягло за собою супутні діагнози, які потребували та наразі потребують втручання лікарів (операції) та проходження стаціонарного лікування кожні пів року, та те, що він був непрацездатним: в період з 30.09.2018 по 05.10.2018, з 06.11.2018 по 12.11.2018 (закритий перелом човникоподібної кістки лівої стопи); в період з 08.07.2019 по 06.12.2019 (дві операції та стентування загальної здухвинної артерії зліва); в період з 17.06.2020 по 26.06.2020, з 31.08.2021 по 09.09.2021, з 26.05.2023 по 05.06.2023 (госпіталізований для курсу лікування). По-друге, він з 28.04.2022 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 і в період цього шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .. Нинішня дружина позивача перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, тому фактично тільки він утримує сім`ю. Крім того, на підставі рішення суду від 02.10.2023 у справі № 376/1432/23 з позивача стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки його заробітку та на підставі рішення суду від 25.10.2023 у справі № 376/2495/23 з позивача стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частки його заробітку і аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частки його заробітку. Позивач також вказує, що він не має будь-якого майна, а наведені факти свідчать про те, що він не має можливості сплатити борг у повній мірі, який виник через те, що він одночасно матеріально забезпечує дружину та діток з якими разом проживає, регулярно сплачує аліменти, а також має значні проблеми зі здоров`ям, які кожного року загострюються через що потребує лікування та дороговартісних ліків. У зв`язку з наведеним позивач просив суд звільнити його частково від сплати заборгованості за аліментами, які стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 08.07.2019 року по 31.12.2019 року, з 30.09.2018 року по 12.11.2018 року, з 17.06.2020 року по 26.06.2020 року, з 31.08.2021 року по 09.09.2021 року, з 26.05.2023 року по 05.06.2023 року у розмірі 180 000,00 грн. та врахувати витрати на ліки та лікування у зв`язку з тяжкою хворобою нирок та витрати на утримання дружини та двох неповнолітніх дітей.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 26.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Сторони в судове засідання не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач на вимогах позову наполягає, відповідачка заперечувалал щодо задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин.

Так, суд установив, що з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 на підставі рішення Таращанського районного суду Київської області від 05 серпня 2009 року здійснюється стягнення аліментів на утримання їхніх спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 23.07.2009 року до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку в місяць (а.с.29).

З матеріалів справи також установлено, що заборгованість позивача ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь відповідачки ОСОБА_2 по вищевказаному рішенню станом на 01.06.2013 року становила 41 813,32 грн; станом на 01.03.2018 року становила 82 539,22 грн; станом на 01.02.2020 року становила 146 588,72 грн, а станом на 01.12.2023 становить 345 970,89 грн., що підтверджується копіями довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів № 5157 від 10.02.2020 та № 47911 від 19.12.2023 виданих головним державним виконавцем Сквирського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Поляруш А.М. (а.с.27, 28, 37 та на звороті, 83-85).

Як установлено судом, позивач ОСОБА_1 у період з 30.09.2018 по 05.10.2018 перебував на стаціонарному лікуванні у в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 (хірургічне відділення) з діагнозом закритий перелом човникоподібної кістки лівої стопи, яку отримав при виконанні господарчих робіт 30.09.2018 о 06:00 год біля н.п. Луганське. Позивачу було проведено закриту репозицію човникоподібної кістки лівої стопи та проведено іммобілізацію лівої стопи полімерним чобітком, що вбачається з копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2365 (а.с.42).

Відповідно до цієї ж виписки, після проведеного лікування стан хворого покращився, виписується у задовільному стані, рішенням ВЛК рекомендовано надати позивачу відпустку за станом здоров`я на 45 календарних днів.

Крім того, у період з 06.11.2018 по 12.11.2018 позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 (хірургічне відділення), що вбачається з копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2629 (а.с.43).

Зі змісту вказаної виписки установлено, що 05.10.2018 позивач був виписаний з хірургічного відділення і йому було надано відпустку 30 календарних днів. У подальшому 01.11.2018 в Білоцерківському госпіталі була знята іммобілізація. 06.11.2018 хворий звернувся до 65 ВМГ зі скаргами на біль в лівій стопі та був госпіталізований до хірургічного відділення 65 ВМГ з діагнозом консолідуючий перелом човникоподібної кістки лівої стопи від 30.09.2018, в`ялогранулююча рана тильної поверхні лівої стопи, де серед іншого йому було проведено перев`язки та іммобілізація ортезом. Після проведеного лікування стан хворого покращився, в`ялогранулююча рана загоїлась вторинним натягом, виписується у задовільному стані. Рішенням ВЛК позивачу було рекомдовано реабалатаційно-відновне лікування в умовах ОГВВ м. Святогірськ орієнтовним терміном 15 календарних днів.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач ОСОБА_1 у період з 09.07.2018 по 15.07.2019 перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні у в/ч НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , з основним діагнозом попереково-крижовий радикуліт з ураженням корінців L5-S1 зліва стадія нестійкої ремісії, та супутнім гідронефроз справа ІІ-ІІІ ст., гідронефроз зліва І-ІІ ст. з порушенням функції виділення (вроджена аномалія?). В період перебування на лікуванні був оглянутий хірургом, рекомендовано огляд уролога, що вбачається з копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1883 (а.с.23).

У період з 26.07.2019 по 05.08.2019 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні у відділенні урології Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» з основним діагнозом вроджена вада розвитку нирок у вигляді стриктури мисково-сечовідного сегменту обох нирок. Основний діагноз ускладнено гідронефрозом правої нирки 2 ступеню, гідронефрозом лівої нирки 1 ступеню. Супутній діагноз - хронічний гастродуоденіт у фазі нестійкої ремісії. ОААШК. Стеноз стегново-підколінного сегмента зліва. ХАН ІІІА. В період перебування на лікуванні з урахуванням даних проведеного обстеження, даних за порушення екскреторної функції нирок не виявлено, оперативного лікування не потребував. Рекомендовано нагляд уролога, судинного хірурга поліклініки, УЗД нирок через 6 місяців у динаміці, що вбачається з копії виписного епікризу № 17874 (а.с.22).

Також, у період з 08.08.2019 по 15.08.2019 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 з основним діагнозом вроджена вада розвитку нирок у вигляді стриктури мисково-сечовідного сегменту обох нирок. Гідронефроз правої нирки 2 ступеню, гідронефроз лівої нирки 1 ступеню. Основний діагноз ускладнено правобічною нирковою колькою, хронічним правобічним пієлонефритом у фазі загострення. Супутній діагноз облітеруючий атеросклероз артерій нижніх кінцівок. Стеноз стегново-підколінного сегмента зліва ХАН ІІІ А ст. В результаті лікування настало незначне покращення, виписується в частину в задовільному стані. Останньому було рекомендовано серед іншого стаціонарне обстеження і лікування в клініці урології ВМКЦ ЦР м. Вінниця, що вбачається з копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2125 (а.с.24).

Крім того, у період з 23.08.2019 по 30.08.2019 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні у відділенні урології Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» з основним діагнозом вроджена вада розвитку нирок у вигляді стриктури мисково-сечовідного сегменту обох нирок. Основний діагноз ускладнено гідронефрозом правої нирки 2 ступеню, гідронефрозом лівої нирки 1 ступеню. Супутній діагноз - хронічний гастродуоденіт у фазі нестійкої ремісії. ОААШК. Стеноз стегново-підколінного сегмента зліва. ХАН ІІІА. В період перебування на лікуванні з урахуванням даних проведеного обстеження, даних за порушення екскреторної функції нирок не виявлено, оперативного лікування не потребував. Рекомендовано нагляд уролога, судинного хірурга поліклініки, УЗД нирок через 6 місяців у динаміці, що вбачається з копії виписного епікризу № 19947 (а.с.21).

У період з 10.09.2019 по 25.09.2019 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні у відділенні урології Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» з основним діагнозом вроджена вада розвитку нирок у вигляді стриктури мисково-сечовідного сегменту обох нирок. Основний діагноз ускладнено гідронефрозом правої нирки 2 ступеню, гідронефрозом лівої нирки 1 ступеню. Супутній діагноз - хронічний гастродуоденіт у фазі нестійкої ремісії. Генералізований атеросклероз. Атеросклероз артерій тазу та нижніх кінцівок. Оклюзія стегново-підколінного сегменту зліва. Хронічна артеріальна недостатність ІІ б ст. В період перебування на лікуванні позивачу 17.09.2019 проведено операцію ангіографія артерій нижніх кінцівок. Післяопераційний період без ускладнень. Враховуючи дані проведеного обстеження, атеросклероз артерій тазу та нижніх кінцівок. Оклюзія стегново-підколінного сегменту зліва. Хворому показане планове оперативне лікування в клініці судинної хірургії НВМКЦ. Враховуючи дані проведеного обстеження, даних за порушення екскреторної функції нирок не виявлено, оперативного лікування не потребував, що вбачається з копії виписного епікризу № 21253 (а.с.20).

Також, у період з 19.11.2019 по 06.12.2019 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 з основним діагнозом - Генералізований атеросклероз. Атеросклероз артерій тазу та нижніх кінцівок. Оклюзія здухвинно-стегново-підколінного сегменту зліва. ХАН ІІБ. Стан після операцій (09.10.2019) - поперекової симпатектомії зліва; (11.10.2019) - стентування загальної здухвинної артерії зліва стент системою Restor iVascular 7х38 мм. В результаті лікування наступило покращення. Виписується в задовільному стані. Потребує звільнення від виконання обов`язків військової служби на 15 діб, що вбачається з копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3059 (а.с.19).

Крім того, у період з 17.06.2020 по 26.06.2020 та з 26.05.2023 по 05.06.2023 позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 для консервативного /планового курсу/ лікування після проведених у 2019 році операцій, що підтверджується копіями виписок із медичної карти стаціонарного хворого № 1232 та № 1572 (а.с.16, 17).

Суд також установив, що 28 квітня 2022 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб у Білоцерківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 571, що вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.9).

Від даного шлюбу позивач має малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 11.08.2023 (а.с.11).

Крім того, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є позивач у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого повторно 15.07.2022 Сквирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 02.10.2023 у справі ЄУН 376/1432/23 провадження № 2/376/753/2023, яке набрало законної сили 31.10.2023, стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.05.2023 року (а.с.34, 35 та на зворотах).

Крім того, рішенням Сквирського районного суду Київської області від 25.10.2023 у справі ЄУН 376/2495/23 провадження № 2/376/1111/2023, яке набрало законної сили 25.11.2023, стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2023 року (а.с.31-33).

Цим же рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 щомісячно аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 починаючи з 17.08.2023 року.

Суд також установив, що у власності позивача відсутнє нерухоме майно, що вбачається з копії довідки № 333 від 08.05.2024 та копії інформаційної довідки № 379772551 від 23.05.2024 (а.с.36, 56).

Із копії довідки № 1088 від 28.09.2022 установлено, що ст. солдат в/служби за контрактом ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_6 з 02.04.2018 року по теперішній час (а.с.25).

Із наданої суду позивачем копії довідки про доходи від 09.05.2024 № 1909 вбачається, що останній займає посаду військовослужбовця та проходить службу у в/ч НОМЕР_6 . Загальна сума доходу за період з 01.01.2022 по 31.03.2024 становить 563 796,30 грн в тому числі 146 495,58 грн сплачених аліментів (а.с.30).

Із наданих копій виписок по картці позивача за період з 01.01.2019 по 31.12.2021 та за період з 01.08.2018 по 31.12.2018 установлено, що він отримував заробітну плату, оздоровчі, премію, матеріальну допомогу та індексацію (а.с.44-55, 57-60).

Дані обставини встановлені судом та підтверджені матеріалами справи.

При вирішенні питання про часткове звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, суд керується наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами,першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250,ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно з ч. 1 ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

При цьому ч. 2 ст. 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до пункту 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених статтею 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Викладене вище повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах № 344/12158/16-ц від 01 серпня 2018 року, № 343/860/17 від 21 листопада 2018 року та № 381/1553/19-ц від 12 квітня 2022 року

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17 (провадження № 61-452св18).

Аналіз наведеного дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений повністю або частково за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

З аналізу наданих сторонами доказів та встановлених судом обставин вбачається, що позивач ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розмір якої ним не оспорюється.

Позивач мотивує часткове звільнення його від сплати заборгованості за аліментами на підставі обставин у зв`язку з перенесеними хворобами, зміною сімейного стану народженням двох дітей та їх утриманням, а також утриманням нинішньої дружини, яка перебуває у декретній відпустці.

При вирішенні заявлених вимог про часткове звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам за період 30.09.2018 по 12.11.2018, то суд вважає, що вони не підлягають до задоволення, враховуючи таке.

Відповідно до п.1 Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 370 від 04.07.2007 року, кваліфікуючими ознаками тяжкості травм, отриманих в результаті нещасного випадку на виробництві, є характер отриманих ушкоджень, ускладнення та наслідки, пов`язані з цими ушкодженнями.

Згідно з п.2 цього Класифікатора, за ступенем тяжкості травми розподіляються на 2 категорії: тяжкі і легкі.

За п.3 Класифікатора, до тяжких травм серед іншого відносяться: вивихи та переломовивихи великих суглобів кінцівок; закриті та відкриті переломи довгих кісток кінцівок; множинні переломи п`ясних та плесневих кісток, які в гострий період серед іншого супроводжувалися шоком, комою, сепсисом, та, які призвели до тяжких наслідків, зокрема, втрата якого-небудь органа або повна втрата його функції (при цьому втрата найважливішої у функціональному відношенні частини кінцівки (кисті або стопи) прирівнюють до втрати руки або ноги).

За п.4 Класифікатора, до легких травм відносяться: ушкодження, що не вказані в п. 3; розлади здоров`я з тимчасовою втратою працездатності тривалістю до 60 днів.

Оскільки травма, яку отримав позивач у зв`язку з проходженням військової служби, за класифікатором розподілу травм за ступенем тяжкості віднесено до легких травм та втрата працездатності позивача становила до 60 днів, вважати її тяжкою хворобою у суду немає підстав.

Водночас суд зауважує, що у період з 30.09.2018 по 12.11.2018 позивач отримував грошові виплати за місцем роботи, а саме: за жовтень 2018 року - заробітну плату 09.10.2018 у розмірі 7 850,79 грн та винагороду 19.10.2018 року у розмірі 7 421,01 грн (загальний розмір 15 271,80 грн); за листопад 2018 року - заробітну плату 09.11.2018 у розмірі 7 972,88 грн, що підтверджується копією виписки по картці позивача за період з 01.08.2018 по 31.12.2018 (а.с.57-59).

Із довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 10.02.2020 № 5157 установлено, що за жовтень, листопад 2018 року позивачу було нараховано до сплати аліментів у розмірі по 4094,00 грн щомісячно. Ним було сплачено на утримання трьох дітей за жовтень 2018 року 1500,00 грн при отриманому доходу 15 271,80 грн, за листопад 2018 року 0,00 грн при отриманому доходу 7 972,88 грн, а тому твердження позивача, що він не мав змоги сплачувати нараховані аліменти у повному обсязі спростовуються дослідженими матеріалами справи.

Щодо вирішення заявлених вимог про часткове звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам за період з 08.07.2019 по 31.12.2019, то суд вважає, що вони не підлягають до задоволення, враховуючи таке.

У суді було досліджено ряд виписок із медичних карт стаціонарного хворого та виписних епікризів за вказаний період на ім`я позивача з яких було встановлено, що ОСОБА_1 тривалий час, а саме з початку липня 2019 року до початку грудня 2019 року постійно перебував на стаціонарному лікуванні з призначенням медикаментозного лікування та проведенням оперативних втручань, а саме: 17.09.2019 - ангіографія артерій нижніх кінцівок, 09.10.2019 - поперекової симпатектомії зліва; 11.10.2019 - стентування загальної здухвинної артерії зліва стент системою Restor iVascular 7х38 мм, що потребувало фінансових затрат зі сторони позивача.

Суд враховує, що у період з 08.07.2019 по 31.12.2019 позивач отримував грошові виплати за місцем роботи, а саме: заробітну плату 12.07.2019 у розмірі 10 564,13 грн, 05.08.2019 - 1 674,50 грн, 08.08.2019 - 10 564,13 грн, премію 29.08.2019 у розмірі 1 970,00 грн, заробітну плату 09.09.2019 у розмірі 10 564,13 грн, заробітну плату 08.10.2019 у розмірі 10 564,13 грн, заробітну плату 18.10.2019 у розмірі 203,62 грн, заробітну плату 31.10.2019 у розмірі 10 564,13 грн, заробітну плату 07.11.2019 у розмірі 10 564,13 грн, заробітну плату 06.12.2019 у розмірі 10 564,13 грн, заробітну плату 24.12.2019 у розмірі 10 564,13 грн, що підтверджується копією виписки по картці позивача за період з 01.01.2019 по 31.12.2021 (а.с.44-54).

Судом також враховано, що позивачем, з липня 2019 року по грудень 2019 року включно, було проведено часткову оплату нарахованих державним виконавцем аліментів на утримання дітей, а саме з нарахованих за цей період аліментів у розмірі 28 284,00 грн, позивачем було сплачено 10 000,00 грн на користь відповідачки. Заборгованість з 08.07.2019 по 31.12.2019 складає 17 583,61 грн (липень 2019 року нараховано аліментів 4714,00 грн, сплачено 2000,00 грн, заборгованість 2714,00 грн / 31 день = 87,55 грн х 23 дні = 2013,65 грн; серпень 2019 року 4714,00 грн 2000,00 грн = 2714,00 грн; вересень-грудень 2019 року по 4714,00 грн по 1500,00 грн = по 3214,00 грн (2013,61+2714+3214+3214+3214+3214=17583,61 грн))

Однак позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження витрат на лікування, які б вказували на неможливість сплати аліментів у повному обсязі.

Суд звертає увагу, що за період з 08.07.2019 по 31.12.2019, отримував заробітну плату, є працездатною особою.

Суд бере до уваги, що аліменти, які позивач повинен сплачувати на утримання своїх неповнолітніх дітей, нараховуються в мінімальних розмірах.

Таким чином суд вважає, що обставини, на які посилається позивач для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, які були нараховані за період з 08.07.2019 по 31.12.2019, виникли не у зв`язку з тяжкою хворобою платника аліментів та не внаслідок інших обставин, що мають істотне значення.

Щодо вирішення заявлених вимог про часткове звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам за період з 17.06.2020 по 26.06.2020 та з 26.05.2023 по 05.06.2023, то суд вважає, що вони не підлягають до задоволення, оскільки у червні 2020 року державним виконавцем було розраховано до стягнення з позивача аліментів у розмірі 5 334,50 грн, боржником було сплачено 1 500,00 грн при отриманому загальному доходу позивачем за червень 2020 року у розмірі 10 777,39 грн, який складався із заробітної плати нарахованої 05.06.2020 у розмірі 10 564,13 грн, та індексації нарахованої 09.06.2020 у розмірі 213,26 грн.

Також державним виконавцем за травень, червень 2023 року було розраховано до стягнення з позивача аліментів у розмірі по 6 428,21 грн щомісячно, боржником за травень 2023 року сплачено 0,00 грн, а за червень 2023 року 21 740,18 грн., що значно перевищує нарахований до сплати розмір аліментів за червень 2023 року. З довідки про доходи позивача від 09.05.2024 вбачається, що його заробіток за травень, червень 2023 року становив 22 084,50 грн з яких сплачених аліментів за ці місяці по 10 870,09 грн щомісячно, що повністю покривало розмір аліментів нарахованих за травень, червень 2023 року, а решта суми стягнутих аліментів частково покривала заборгованість, а тому твердження позивача, що він не мав змоги сплачувати нараховані аліменти у повному обсязі спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Крім того, судом було установлено, що позивач з 17.06.2020 по 26.06.2020 та з 26.05.2023 по 05.06.2023 був госпіталізований до хірургічного відділення в/ч НОМЕР_2 для консервативного /планового курсу/ лікування після проведених у 2019 році оперативних втручань, а тому суд не вбачає у цьому тяжкої хвороби позивача або обставин, що мають істотне значення для часткового звільнення останнього від сплати заборгованості по аліментам у ці періоди.

Щодо вирішення заявлених вимог про часткове звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам за період 31.08.2021 по 09.09.2021, то суд вважає, що вони не підлягають до задоволення, оскільки будь-яких доказів у цей період тяжкої хвороби або інших обставин, що мають істотне значення позивач суду не надав.

Водночас, щодо врахування судом зміни сімейного стану позивача, народження двох дітей та їх утримання, а також утримання нинішньої дружини, яка перебуває у декретній відпустці, як інших обставин, що мають істотне значення, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося судом рішенням Сквирського районного суду Київської області від 02.10.2023 у справі ЄУН 376/1432/23 провадження № 2/376/753/2023, яке набрало законної сили 31.10.2023, стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.05.2023 року (а.с.34, 35 та на зворотах).

Крім того, рішенням Сквирського районного суду Київської області від 25.10.2023 у справі ЄУН 376/2495/23 провадження № 2/376/1111/2023, яке набрало законної сили 25.11.2023, стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2023 року (а.с.31-33).

Цим же рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 щомісячно аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 починаючи з 17.08.2023 року.

Доказів того, що на підставі вказаних рішень судів із заробітку позивача відбувається примусове стягнення аліментів на утримання обох дітей та особисте утримання дружини суду не надано.

Водночас, ОСОБА_1 при розгляді обох справ позовні вимоги ОСОБА_9 визнав повністю (а.с.31, 34).

В указаних рішеннях (станом на жовтень 2023 року) судом було встановлено, що сімейні відносини між сторонами ( ОСОБА_1 та ОСОБА_9 ) припинені, сторони проживають окремо, діти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживають разом з матір`ю ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , перебувають на її утриманні та вихованні. Відповідач необхідної матеріальної допомоги на утримання дітей та на утримання ОСОБА_9 не надає. Відповідач є працездатною особою, доказів перебування інших осіб на його утриманні, можливих вад здоров`я, що можуть тягнути обмеження у працездатності чи регулярні обов`язкові витрати на лікування не надав (а.с.31 на звороті).

Крім того, при розгляді справи ЄУН 376/1432/23 судом було враховано при визначенні розміру аліментів, рішення суду від 05.08.2009 у справі № 2-367/09 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.34 на звороті).

При цьому, ця інформація не була надана суду, при вирішення питання про стягнення аліментів на сина ОСОБА_11 та особисте утримання дружини ОСОБА_12 у справі ЄУН 376/2495/23.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, відсутність матеріального забезпечення дружини та обох дітей, а також наявність окремого проживання станом на жовтень 2023 року вже встановлена рішенням суду, що набрало законної сили, і не підлягає доказуванню у даній справі.

Крім того позивач просить частково звільнити його від заборгованості по аліментам за період до одруження та народження другої дитини, а тому обставини, що мають істотне значення для часткового звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам у ці періоди відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд маєвиконатиобов`язокщодообґрунтуваннярішення, може бути різною в залежностівід характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 258-259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами , залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 25.11.2024.

Головуючий:О. В. Разгуляєва