25.11.2024 Єдиний унікальний номер 205/5785/24
Справа № 205/5785/24
Провадження 2-з/205/742/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Федотової В.М.,

при секретарі Киричок Л.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Мовмиги О.В., представника відповідача адвоката Біднягіної К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказана цивільна справа.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2024 року у задоволенні заяви представника позивача адвоката Мовмиги О.В. про забезпечення позову було відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2024 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

25.11.2024 року до суду від представника позивача адвоката Мовмиги О.В. через систему «Електронний суд» надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача, а саме: легковий автомобіль peugeot 2008, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , середня вартість на 04.11.2024 р. згідно інтернет ресурсу auto.ria 426607 грн.; 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 246,6 м, вартістю 2527988,61 грн.; 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 39,2 м., вартістю 504836,38 грн.; квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 32,7 м., вартістю 1171008,96 грн.; квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , загальною пощею 68,5 м., вартістю 2091458,74 грн. Підставою забезпечення позову зазначив те, що є підстави вважати, що відповідач може розпорядитися рухомим та нерухомим майном, що належить йому на праві власності та відчужити його на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог

Позивач та його представник адвокат Мовмига О.В. у судовому засіданні заяву про забезпечення позову підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача адвокат Біднягіна К.В. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову через її необґрунтованість.

Ознайомившись із змістом заяви та матеріалами цивільної справи, суд зазначає наступне.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті (такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18 та від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Отже, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-151 ЦПК України забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Положеннями ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В постанові від 18.05.2021 року у справі №914/1570/20 Великої Палати Верховного Суду зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Дослідивши заяву про забезпечення позову встановлено, що представник позивача обґрунтовує свою заяву про забезпечення позову тим, що ним заявлено вимоги майнового характеру про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП у розмірі 322 451,52 грн. та судових витрат, і накладення арешту необхідне з метою забезпечення майбутнього відшкодування матеріальної шкоди у випадку задоволення позовних вимог.

Разом з тим, представником позивача не обґрунтовано та не доведено, чи були якісь дії зі сторони відповідача, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду чи відчуження відповідечем рухомого чи нерухомого майна, що перебуває у його власності.

Саме лише посилання на наявність гіпотетичної можливості здійснення відповідачем будь-яких дій по відчуженню та реалізації будь-якого належного йому майна, не є достатньо обґрунтованою підставою для вжиття заходів забезпечення позову в даній справі шляхом накладення арешту на майно відповідача, без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин та не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

При цьому, доводи представника позивача про можливість відповідача відчужити майно, не є наміром останнього вчинити такі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, приймаючи до уваги те, що сукупна вартість рухомого та нерухомого майна відповідача, на яке представник позивача просить накласти арешт, значно перевищує ціну позову у вказаній справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76, 77, 81, 149-153, 260-261, 263, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Мовмиги Олега Вадимовича про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Федотова В.М.

.