Справа № 163/1092/24 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета С. А.
Провадження № 22-з/802/69/24 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Федонюк С. Ю., Шевчук Л. Я.,

секретар Власюк О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 подану її представником ОСОБА_4 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 03 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 подану її представником ОСОБА_4 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 03 червня 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

14 жовтня 2024 року до Волинського апеляційного суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про ухвалення у цій справі додаткового судового рішення про стягнення із особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 на її користь 13 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання. Тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою постановлення ухвали у даній справі є 23.10.2024, тобто, дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити з таких підстав.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1 і 2 статті 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 суд зазначив, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Таким чином, необхідною обставиною для ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат є неможливість подання стороною доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 29.07.2024 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначила про понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн і що докази витрат та їх розмір буде подано до суду відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

У відзиві не зазначено про існування будь-яких поважних причин неможливості подання доказів про понесені або очікувані витрати на професійну правничу допомогу разом із відзивом, чи до закінчення судових дебатів у справі.

У судовому засіданні 09.10.2024 представник позивача у судових дебатах також зазначив про подання доказів про понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Про існування поважних причин неможливості подання цих доказів до судових дебатів не озвучив.

Подана 14.10.2024 заява про ухвалення додаткового рішення також не обґрунтована поважними причинами неможливості подання доказів до судових дебатів.

До заяви додано договір про надання правової допомоги №4/24цс від 07.08.2024 - тобто доказ, який був складений задовго до судового засідання апеляційного суду, тому міг бути поданий позивачем в судовому засіданні.

Акт-розрахунок виконаних робіт хоча і складений 13.10.2024, тобто після судового засідання, однак у ньому немає ні посилань посилань на докази, які виправдовували б неможливість складання акта розрахунку до закінчення судових дебатів , ні вказівки про долучення до цього акту доказів про розмір витрат на професійну парвничу допомогу. Розрахунок витрат адвоката на доїзд з іншого міста в одну та зворотну сторону також проведений без посилань на докази, з урахуванням методики відповідно до правової позиції Верховного Суду, що вказує на можливість проведення такого розрахунку до закінчення апеляційного розгляду справи.

Ураховуючи, що заява про ухвалення додаткового рішення не обґрунтована поважними причинами неможливості подання відповідних доказів до закінчення судових дебатів, такі поважні причини не встановлено і судом апеляційної інстанції, а тому в ухваленні додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 246, 270, 381 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 подану її представником ОСОБА_4 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 03 червня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді