Справа №516/584/23
Провадження №2/516/35/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 рокум.Теплодар

Теплодарський міський суд Одеської області в складі

головуючого судді Под`ячевої І.Д.,

за участю секретаря судового засідання Прущак С.В.,

розглянувши в місті Теплодар у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа орган опіки та піклування в особі Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області) про стягнення аліментів на дітей та визначення місця проживання дітей з матір`ю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей доньок ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у розмірі 20000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Також позивач просила визначити місце проживання дітей разом з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначається, що 25 липня 2010 року позивач та відповідач уклали шлюб. В шлюбі народились діти ОСОБА_3 та Соломія. 03 січня 2020 року за рішенням суду шлюб був розірваний. Після розлучення на утриманні позивача перебувають їх спільні діти. До квітня 2022 року позивач сплачував аліменти на дітей в обумовленому між ними розміру, а саме 1000 євро на місяць, на двох дітей. Після квітня 2022 року позивач почав в односторонньому порядку зменшувати розмір аліментів та сплачувати їх не регулярно. Утримання двох доньок вимагає значних коштів, яких у позивача на цей час немає. Розмір аліментів обумовлений тим, що позивач є лікарем та з часів спільного проживання працює на круїзних лайнерах за фахом та має значний дохід і до цього часу, а тому в змозі сплачувати аліменти на дітей в розмірі 40000 грн. на місяць.

Також між позивачем та відповідачем постійно виникають спірні питання щодо місця проживання дітей, відповідач наполягає на тому що діти повинні знаходитись на цей час за кордоном, позивач з цим не згодна, що призводить до постійних погроз зі сторони відповідача про те, що він вивезе дітей за кордон самостійно без дозволу позивача. Відсутність офіційного рішення про визначення місця проживання дітей з матір`ю позбавить її права на захист у разі активних дій відповідача щодо вивозу дітей за кордон, крім того на сьогодні відповідно до встановлених правил один з батьків має таке право без дозволу іншого з батьків, і, крім того на цей час оригінали свідоцтва про народження дітей знаходяться саме у відповідача та на вимогу позивача він їх не повертає.

Представник відповідача звернувся до суду із відзивом на позов в якому зазначив наступне. Так, утримання дітей батьками є обов`язком двох батьків, відповідно до ст. 141 СК України та ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Позивач вимагає стягувати з відповідача аліменти на дітей у загальному розмірі 40000 грн., тобто загальні витрати батьків на дітей повинні складати 80000 грн. на місяць. Однак, позивачем не надано доказів того, що утримання дітей на цей час потребує такої суми, тобто позивачем не доведено, що вона на цей час витрачає на дітей 80000 грн., половину з яких повинен сплачувати батько. Також, позивач посилається на розписку в якій відповідач зобов`язується сплачувати аліменти на дітей у розмірі 1000 євро щомісяця, як на доказ існування домовленості між батьками щодо розміру аліментів. Проте, розписка не є передбаченим ч. 1 ст. 189 СК України письмовим, нотаріально посвідченим договором про сплату аліментів на дітей, а тому не є доказом, що підтверджує існування домовленостей між батьками стосовно сплати аліментів. На цей час відповідач є безробітним, перебуває в Україні та намагається працевлаштуватись. На цей час на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки та новонароджена дитина, ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої є відповідач. Відповідач визнає, що до 2022 року працював за кордоном по контракту на круїзних лайнерах, однак на цей час він не працевлаштований. Відповідач погоджується із тим, що повинен сплачувати аліменти, однак вважає обґрунтованою та справедливою розмір аліментів на рівні 4000 грн. на одну дитину щомісячно, тобто загалом 8000 грн. Крім того, представник просить врахувати, що відповідач є інвалідом ІІ групи з дитинства, що настала у зв`язку із впливом на стан здоров`я аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з чим отримує пенсію, яка на цей час є єдиним джерелом його доходу. Щодо визначення місця проживання дітей, представник відповідача зазначає наступне. Відповідач не стверджував та не стверджує, що діти повинні проживати з ним або є потреба у проживанні дітей за межами України, доказів існування наведених обставин Позивачкою не надано. Відповідач ніколи не заперечував проти проживання дітей з матір`ю. Зазначенні факти, на думку представника відповідача, свідчать про те що між сторонами не існує спору щодо визначення місця проживання дітей, а тому відсутній предмет спору в цій частині, що є підставою для закриття провадження у справі в цій частині. Одночасно представником у відзиві на позов зазначено, що позивачка проходить стажування у медичному центрі, тобто є безробітною, а орган опіки або суд не може передати дітей для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу. На підставі викладеного, представником зроблено висновок, що відсутні підстави для пред`явлення позову в цій частині, адже суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві та на підставі доказів, які надано в підтвердження розміру аліментів.

Позивач в судовому засіданні також позов підтримала та окремо зазначила, що не зважаючи на заяви представника відповідача щодо відсутності спору щодо визначення місця проживання дітей, позивач наполягає на їх задоволенні, оскільки відповідач продовжує наполягати на вивозі дітей за кордон, постійно змінює своє ставлення щодо їх місця проживання та на цей час документи дітей знаходяться у нього, що йому як особі у якої немає перешкод для виїзду за кордон, нічого не заважає вивезти дітей без її дозволу в той час коли діти знаходяться разом з ним. Відсутність рішення суду щодо визначення місця проживання дітей разом із матір`ю позбавляє її права на захист у разі вчинення таких дій відповідачем. Одночасно позивачем зазначено, що на цей час вона працює та має постійний дохід, працює в сфері косметології.

Відповідач в судове засідання не з`явився. В судовому засіданні представник відповідача наполягав на частковому задоволенні позову ОСОБА_1 , в частині стягнення аліментів у розмірі 4000 грн. на дитину щомісяця, що на думку сторони відповідача є достатнім, співмірним та обґрунтованим розміром аліментів, з урахуванням доходів та витрат відповідача на цей час. В частині визначення місця проживання дітей із матір`ю представником було зазначено, що спору між батьками не існує на цей час, відповідач не заперечує щодо проживання доньок разом з матір`ю, а тому на думку представника, справа в цій частині підлягає закриттю за відсутністю предмету спору.

Орган опіки та піклування повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, однак представник до суду не з`явився із будь-якими заявами до суду не звертались.

Ухвалою Теплодарського міського суду від 03 січня 2024 року на підставі клопотання представника позивача було витребувано: інформацію від Головного центра обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про перетинання державного кордону України з 03.12.2019р. по теперішній час громадянином України ОСОБА_2 ; - інформацію чи була підставою для перетину державного контролю України громадянином України ОСОБА_2 працевлаштування на морському судні, якщо так, то вказати компанію, що направила на працевлаштування та судно, на яке направлявся ОСОБА_2 по кожному перетину державного кордону України; інформацію від АТ КБ «Приватбанк» про руху коштів по усіх рахунках (у разі наявності) ОСОБА_2 за період з 03.12.2019р. по теперішній час із зазначенням підстав отримання коштів; інформацію від АТ «Універсал Банк» про рух коштів по усіх рахунках (у разі наявності) ОСОБА_2 за період з 03.12.2019р. по теперішній час із зазначенням підстав отримання коштів; інформацію від Державної служби морського і водного транспорту та судноплавства України щодо одержання ОСОБА_2 посвідчення особи моряка в Україна та у разі одержання надати його копію; інформацію від Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків про одержання ОСОБА_2 робочого диплому моряка з зазначенням посади та дати одержання даного диплому та підтвердження (підвищення) кваліфікації з наданням копій таких документів.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача та відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 2010 по 2020 рік.

В шлюбі народились діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать копії свідоцтва про народження.

Діти на цей час постійно проживають із матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача ставить питання щодо закриття провадження у справі в частині визначення місця проживання дітей разом із матір`ю, оскільки відсутній спір та відповідач не заперечує щодо проживання дітей зі матір`ю.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, відсутній предмет спору.

Так, у відзиві на позов представник відповідача зазначає, що відповідач ніколи не заперечував проти проживання дітей з матір`ю, однак при цьому в тому ж відзиві представником зазначено, що позивачка проходить стажування у медичному центрі, проте нею не надано доказів офіційного працевлаштування, при цьому орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу. На підставі викладеного, відсутні підстави для пред`явлення вказаного позову, адже суд не може передати дитину для проживання з тим з батьків, хто немає самостійного доходу.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що представник заперечуючи наявність спору, одночасно ставить під сумнів можливість проживання дітей із матір`ю, а тому спір між сторонами існує, а тому суд вирішує це питання по суті спору.

Як вбачається з наданих до суду документів, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після розлучення батьків постійно проживали із матір`ю ОСОБА_1 , в квартирі яка їй належить на праві власності.

Відповідач до органів опіки щодо визначення місця проживання дітей разом з ним не звертався.

ОСОБА_2 навпаки звернувся до суду із позовом щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі в їх вихованні, тобто питання щодо визначення місця проживання дітей не ставиться та визнається той факт, що діти постійно проживають із матір`ю і надалі будуть проживати із нею, а батько бажає з ними спілкуватись та приймати участь у їх вихованні.

Відповідно до ст. 160 та 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

В судовому засіданні представник відповідача неодноразово зазначав, що відповідач не заперечує про визначення місця проживання дітей разом із матір`ю.

З наданих до суду документів вбачається, що ОСОБА_1 разом з доньками проживає в квартирі, яка їй належить на праві власності, діти відвідують за місцем проживання школу та інші гуртки.

Відповідач не заперечує добрі умови проживання доньок із матір`ю та не наполягає на визначенні місця проживання дітей разом з ним.

Судом не встановлено зловживання матір`ю спиртними напоями або наркотичними засобами, а також суду не надано інформацію сторонами яка свідчила б про аморальну поведінку матері, яка може зашкодити розвиткові дітей.

На цей час позивач має постійний дохід, що сторонами також не заперечується.

Навпаки судом встановлено, відповідно до консультативного висновку № 06/23-к від 07 липня 2023 року, діти відчувають мамину любов та її зацікавленість в їх добробуті.

З урахуванням всього вищевикладеного, позиції сторін та встановлених обставин справи суд вважає доцільним визначити місце проживання дітей разом з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд керується тим, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто у сторін по справі, після розгляду судом справи по суті заявлених вимог, повинна бути визначеність, яка виключає необхідність інших позовних заяв для досягнення мети, яка ставилась в цій справі.

Щодо стягнення аліментів та визначення їх розміру.

Позивач в позовній заяві та безпосередньо в судовому засіданні наполягала на стягненні з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 20000 грн. щомісячно на кожну дитину.

Відповідач при цьому погодився із стягненням аліментів, однак у розмірі по 4000 грн. щомісячно на кожну дитину.

Судом встановлено, що відповідно до довідки Пенсійного фонду України за формою ОК-5 ОСОБА_2 з липня 2021 року не сплачує єдиний соціальний внесок як застрахована особа, тобто не отримує офіційний дохід.

ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи з дитинства, що настала у зв`язку із впливом на стан здоров`я аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою від 11.06.2014 року.

Відповідач не заперечує факт роботи лікарем на круїзних лайнерах, однак при цьому зазначає що останній раз працював в кінці 2020 року.

Посвідчення особи моряка, яке було оформлено ОСОБА_2 було дійсним до червня 2021 року.

Однак, відповідно до інформації наданої на вимогу суду Адміністрацією судноплавства 10 листопада 2020 року ОСОБА_2 звертався на ім`я капітана морського порту Одеса із заявою-анкетою про оформлення (продовження строку дії) посвідчення особи моряка, при цьому в заяві зазначено, що посада особи Доктор, назва судна World Explorer, трудова діяльність в установі Vikand.

Позивачем до суду надано роздруковану з сайту Linkedin (американська соціальна мережа для пошуку і встановлення ділових контактів) сторінку ОСОБА_5 , на якій особою зазначено, що працює у Vikand Solutions на судні Crystal Cruises з грудня 2021 року по теперешній час (1 рік 10 місяців), тобто станом на вересень 2023 року.

Інформація зазначена в роздруківці співпадає із інформацією зазначеною самостійно відповідачем в заяві про оформлення посвідчення особи моряка.

Однак, офіційного підтвердження працевлаштування відповідача сторонами до суду не надано.

Разом з цим, згідно отриманої з Державної прикордонної служби України інформації ОСОБА_2 з травня 2021 року по січень 2024 року перетинав кордон на виїзд та в`їзд в Україну 22 рази.

Згідно роздруківки наданої АТ «Універсал Банк» по рахунку ОСОБА_2 . рух коштів відбувався постійно, при цьому в середньому на місяць витрати особи складали наприклад у вересні-жовтні 2021 року 50000 грн., а у липні 2023 року 60000 грн., тоді як офіційний дохід як зазначено представником відповідача у відзиві на позов складав приблизно 5000 грн. пенсійних виплат у 2021 році та 8000 грн. у 2023 році.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, наявність у платника аліментів інших дітей.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до положень ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Пред`явлення до суду позову про стягнення аліментів вказує на те, що сторони як батьки дитини не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати дитину. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживають малолітні, відтак право вибору способу стягнення аліментів належить саме ОСОБА_1 , вимоги якою заявлено про присудження аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, за рішенням суду кошти на утримання дітей підлягають присудженню у твердій грошовій сумі.

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначено статтею 182 СК України, частиною 1 даної норми матеріального права передбачено необхідність врахування, зокрема, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків тощо.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що у відповідача у квітні 2024 року народилась дитина, яка на цей час перебуває на його утриманні.

Разом з цим судом не приймається до уваги посилання відповідача щодо наявності у нього на утриманні непрацездатних батьків, оскільки останнім не надано крім свідоцтва про народження інших доказів, які б підтверджували перебування непрацездатних батьків на його утриманні.

Позивач звернулась до суду з позовом у 2023 році.

Офіційного підтвердження працевлаштування ОСОБА_2 у 2023 році до суду сторонами не надано.

Разом з цим, згідно банківських рахунків позивача, його витрати протягом 2023 року значно перевищують його офіційні доходи, а саме розмір пенсії на рівні 8000 грн., як зазначено вище наприклад у липні 2023 року витрати відповідача складали понад 60000 грн., при цьому банківський рахунок відповідач поповнював самостійно, тобто шляхом внесення готівки або переказу коштів з інших власних рахунків.

Крім того, судом враховано, що відповідач з певною періодичністю продовжує перетинати кордон та відсутній в Україні по декілька місяців, що може свідчити про отримання доходу за межами України, при цьому судом не приймається до уваги посилання представника відповідача на перетинання відповідачем кордону з метою лікування, оскільки жодного доказу в підтвердження цього до суду не надано.

Також, судом приймається до уваги той факт, що відповідач, зі слів позивача, сплачував позивачу аліменти до осені 2022 року на рівні 500 євро (що за курсом НБУ складало приблизно 18000 грн), що відповідачем не заперечується, тобто ОСОБА_2 розраховував в той час на певний дохід та міг сплачувати аліменти в такому розмірі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що станом на час розгляду справи, відповідач продовжує працювати та має постійний дохід, не зважаючи на заперечення відповідачем такого факту.

Посилання представника відповідача на наявність у відповідача заощаджень, які він зараз витрачає судом не приймається до уваги оскільки відповідачем не надано жодного підтвердження наявності таких заощаджень станом на 2021 рік, на момент втрати роботи за ствердженням відповідача.

Враховуючи викладені обставини справи, часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітніх дітей, та вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини Злати, 24.11.2010, у твердій грошовій сумі 8000,00 грн. та на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 8000 грн.. Саме ця сума аліментів у загальному розмірі 16000,00 грн., на думку суду, буде достатня для утримання дітей, та буде відповідати вимогам розумності та пропорційності, потребам дітей та матеріальному становищу відповідача.

Доказів того, що відповідач на час розгляду справи має фінансову можливість платити аліменти в розмірі 40 000 грн. щомісяця на двох доньок, стороною позивача не надано.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При ухваленні рішення про стягнення аліментів на дитину суд керується, насамперед, інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Виходячи із наведених розрахунків, суд вважає що стягнення з відповідача на утримання кожної малолітньої дитини по 8000,00 гривень щомісяця буде відповідати інтересам дитини, гармонійному розвитку дитини та матеріальному становищу відповідача.

В свою чергу, суд зауважує, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1ст.192 СК України).

Згідност.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 18 вересня 2023 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову.

Оскільки при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину, позивачка була звільнена від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 19, 141, 258-265, 354, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа орган опіки та піклування в особі Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області) про стягнення аліментів на дітей та визначення місця проживання дітей з матір`ю задовольнити частково.

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8000 грн. щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18 вересня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 8000 грн. щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18 вересня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині відмовити у задоволенні позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1073,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення...

Суддя: І. Д. Под`ячева

Повний текст виготовлено та підписано 15.07.2024